Справа № 302/695/26 Провадження № 3/302/215/26	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  05.06.2026 	  селище Міжгір`я Закарпатської області	

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі судді Пухальського С. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, одруженого, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
за частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15 травня 2026 року № ПП015115, 15 травня 2026 року о 12 годині 20 хвилин на автомобільній дорозі Р-21 Долина – Хуст, на 65 км, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення 11 пасажирів за маршрутом Міжгір`я – Голятин без одержання ліцензії на провадження відповідного виду господарської діяльності, передбаченої пунктом 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».
Зазначені дії кваліфіковано за частиною першою статті 164 КУпАП як провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що діяльності з перевезення пасажирів не здійснює.
За його словами, 15 травня 2026 року він мав намір поїхати до селища Міжгір`я, оскільки необхідно було відвезти дружину на прийом до лікаря-офтальмолога. Про поїздку він повідомив родичів, які, у свою чергу, поінформували своїх знайомих. З огляду на ускладнене транспортне сполучення між селом Голятин та селищем Міжгір`я він погодився підвезти цих осіб, при цьому жодної плати за перевезення не отримував та не домовлявся про її отримання.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статей 245, 251, 252 та 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, а також встановлення наявності чи відсутності події та складу адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління та за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є сусідами ОСОБА_1 , пояснили, що їм було відомо про намір останнього 15 травня 2026 року поїхати до селища Міжгір`я у власних справах. У зв`язку з цим вони звернулися до нього з проханням підвезти їх до зазначеного населеного пункту, оскільки також мали необхідність відвідати селище Міжгір`я для вирішення особистих питань. Після завершення своїх справ ОСОБА_1 відвіз їх назад до села Голятин.
Свідки одностайно зазначили, що жодної плати за поїздку ОСОБА_1 не передавали, домовленостей щодо оплати перевезення між ними не було. Також вони пояснили, що між селом Голятин та селищем Міжгір`я відсутнє належне регулярне транспортне сполучення, у зв`язку з чим скористалися можливістю дістатися до селища Міжгір`я та повернутися додому попутним транспортом.
Частиною першою статті 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у фактичному здійсненні господарської діяльності без державної реєстрації чи без отримання передбаченої законом ліцензії.
Відповідно до пункту 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає, зокрема, діяльність з перевезення пасажирів автомобільним транспортом.
Частиною третьою статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, у тому числі на надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення.
Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарською діяльністю є діяльність особи, пов`язана з виробництвом та/або реалізацією товарів, виконанням робіт чи наданням послуг, спрямована на отримання доходу та здійснювана такою особою самостійно.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» роз`яснено, що під здійсненням особою діяльності, яка містить ознаки підприємницької, слід розуміти діяльність, пов`язану з наданням послуг чи виконанням робіт з метою отримання прибутку, яка провадиться самостійно, на власний ризик та систематично.
Отже, обов`язковими ознаками господарської (підприємницької) діяльності є її самостійний та систематичний характер, а також спрямованість на отримання прибутку.
З огляду на наведене, для встановлення наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП, необхідно довести не лише сам факт надання відповідних послуг, а й те, що така діяльність здійснювалася систематично та з метою отримання доходу.
На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи долучено направлення на рейдову перевірку № ЕНР000648 від 08 травня 2026 року та фотознімок транспортного засобу із зображенням його салону, в якому перебувають пасажири.
Разом із тим, матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували систематичне здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів, а також отримання ним доходу від такої діяльності.
Матеріали справи також не містять відомостей про попередні аналогічні перевезення, звернення пасажирів на комерційній основі, рекламу послуг, отримання грошових коштів чи інші обставини, які б свідчили про здійснення підприємницької діяльності.
Натомість допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що звернулися до ОСОБА_1 із проханням підвезти їх до селища Міжгір`я у зв`язку з відсутністю належного транспортного сполучення, при цьому будь-яка плата за поїздку не передавалася та не обумовлювалася. Судом не встановлено обставин, які б ставили під сумнів достовірність та послідовність показань зазначених свідків.
Таким чином, сам по собі факт перевезення пасажирів за конкретних обставин цієї справи не свідчить про здійснення господарської діяльності у розумінні вимог законодавства та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП.
Відповідно до частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Таким чином, саме на посадову особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, покладався обов`язок доведення факту здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності та її систематичного характеру. Однак належних і достатніх доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано.
За відсутності таких доказів суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки його винуватість не підтверджена належними, допустимими та достатніми доказами.
У силу принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність доказів має бути достатньою для висновку про винуватість особи та виключати інше розумне пояснення встановлених обставин. За наявності розумного сумніву щодо доведеності вини особи такий сумнів підлягає тлумаченню на її користь.
Зазначений підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з висновками, викладеними у пункті 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», в якому з посиланням на пункт 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» зазначено, що доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна вважати, що винуватість особи доведена поза розумним сумнівом.
У даній справі адміністративне обвинувачення ОСОБА_1 не підтверджене належними, допустимими та достатніми доказами, а висновок про здійснення ним господарської діяльності фактично ґрунтується на припущеннях.
Оцінюючи наявні у справі докази відповідно до вимог статті 252 КУпАП на підставі внутрішнього переконання, сформованого в результаті всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП.
За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підставі статті 62 Конституції України та керуючись статтями 7, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Пухальський С. В.