Справа №345/2727/26 
Провадження № 2/345/2216/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
02.06.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Сирка Й.Й.,
з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
06.05.2026 ТОВ «Споживчий центр» (далі - Товариство) звернулося із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.07.2025 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано пропозицію про укладення кредитного договору, заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок грошові кошти в сумі 7 800,00 грн (з урахуванням неодноразово збільшених сум кредиту за ініціативою відповідачки). Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором №04.07.2025-100000699 від 04.07.2025 укладено строком на 168 днів. Дата повернення кредиту – 18.12.2025 без можливості продовження (пролонгації) строку кредитування. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 15 251,22 грн., яка є документально підтвердженою. В добровільному порядку відповідачка не погашає вказану суму заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити. Не заперечує щодо можливості ухвалення судом заочного рішення.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.05.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В установлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала, тому відповідно до приписів ч. 5 ст. 279 ЦПК України судом ухвалюється заочне рішення. 
28.05.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, виготовлення повного тексту якого відкладено на строк не більше п`яти днів.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов необхідно задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3 ст. 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачка уклала кредитний договір №04.07.2025-100000699 від 04.07.2025 із ТзОВ «Споживчий центр» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора. Грошові кошти в сумі 2 000,00 грн. перераховані на банківську платіжну картку відповідача (маска картки №4441-11XX-XXXX-8420, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.04.2026 №1-2404. Кредитні кошти надано строком на 168 днів. Пунктом 6 договору визначені процентні ставки за користування позичальником грошовими коштами: «Стандарт»» - 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів"; Економ" - 0.5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". 
Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – як плата за надання кредиту становить 7% від суми кредиту та дорівнює 140,00 грн; комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту і сплачується згідно з графіком платежів (п.8).
Кредитний договір також передбачає обов`язок позичальник сплатити на користь Товариства комісія за обслуговування кредитної заборгованості, розмір якої становить 140,00 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом; зазначена комісія встановлена виходячи з її економічної сутності як плата за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості (п.9 договору).
Графік платежів (п.14) передбачає здійснення позичальником на користь Товариства 12 чергових платежів щоразу через 14 календарних днів, перший з яких припадає на 17.07.2025, другий – 31.07.2025, третій – 14.08.2025 і.тд. При цьому повернення основної суми кредиту позичальник повинен здійснити одноразово в складі останнього чергового платежу, строк настання якого припадає на 18.12.2025. Відповідно до графіку строк надання 7-го чергового платежу настає 09.10.2025.
Крім того, 04.08.2025 між сторонами у цій справі підписано додатковий договір, за умовами якого розмір наданого позичальнику кредиту збільшено на 3 000,00 грн (2-й транш кредиту) з відкоригованими розмірами сум комісій, однак без зміни кінцевої дати повернення основної суми (тіла) кредиту. У зв`язку з цим між сторонами договору також погоджено змінений графік здійснення чергових платежів.
Так само, за згодою позичальника 15.08.2025 та 16.08.2025 згідно з підписаними між сторонами додатковими договорами розмір наданого кредиту позичальнику ОСОБА_1 збільшено на 1 500,00 та 1 300,00 грн відповідно. Відтак, загальний розмір кредиту становив 7 800,00 грн, про що Товариство правильно зазначає у своєму позові.
Відповідачка в особистому кабінеті на сайті Товариства після ознайомлення з пропозицією (офертою) кредитодавця подавала заявку на отримання кредиту, а згодом погоджувалася з відповіддю (акцептом) про прийняття умов кредитного договору і додаткових договорів, тобто відбулося оформлення кредиту онлайн, що прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Також ТзОВ «Споживчий центр» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразові ідентифікатори Е232,К717,К986 та К528, при введенні яких відповідачка підтвердила прийняття умов зазначеного вище кредитного договору з додатковими договорами. 
Фактичне перерахування усіх 4-ох траншів кредитних коштів підтверджується довідками ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.04.2026 №1-2404 із зазначенням номерів проведених трансакцій в системі i.Pay.ua, зміст яких не викликає в суду обґрунтованих сумнів щодо реальності здійснених відповідних операцій Товариством. 
Пунктом 17 договору передбачена неустойка, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (розмір відповідного платежу змінювався з 30,00 грн до 117,00 грн).
Як передбачено ст. 598-599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.
Згідно розрахунком Товариства станом на 22.04.2026 сума боргу позичальника перед кредитором становить 15 251,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5 957,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами – 5 408,22 грн, заборгованість за комісією, пов`язаною із наданням кредиту – 196,00 грн та за неустойкою – 3 690,00 грн. Розрахунок підтверджує, що позичальник ОСОБА_1 здійснила оплату двох платежів на загальну суму 3 280,00 грн (31.07.2025 – 870,00 грн, 14.08.2025 – 2 500,00 грн).
Отже, відповідачкою умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, що дає суду підстави для задоволення позову в частині стягнення неповернутої основної суми (тіла) кредиту і нарахованих процентів, але в меншому розмірі, ніж заявлено Товариством.
Насамперед суд не погоджується із аргументами Товариства про правомірність нарахування ОСОБА_1 одноразової комісії за надання кредиту та комісій за обслуговування кредитної заборгованості з огляду на нікчемність умов кредитного договору про необхідність їх сплати відповідно до положень ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Позивачем не доведено, за які конкретно супутні послуги кредитодавцем нараховано відповідні платежі, а так само погодження таких послуг зі споживачем. При цьому, враховуються висловлені у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 (справа №740/3852/19) та від 31.08.2022 (справа № 202/5330/19) правові позиції, які є релевантними до обставин цієї справи.
Відповідно до п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Тлумачення зазначеної вище норми матеріального закону свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань.
Ця особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, який є обов`язковим для застосування.
У періоди нарахування відповідачці у справі неустойки діяв воєнний стан, уперше введений з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану № 2102-ІХ від 24.02.2022», який неодноразово продовжувався й триває до сьогодні.
Таким чином, позовні вимоги Товариства до ОСОБА_1 про стягнення 3 690,00 грн неустойки також не можуть бути задоволені.
При цьому ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Крім того, із дослідженого судом кредитного договору та додаткових договорів до нього не зрозуміло, про який саме вид неустойки (штраф чи пеню) сторони досягли згоди. До того ж, норма закону не передбачає можливість нарахування неустойки в твердій грошовій сумі безвідносно до суми невиконаного і (або) несвоєчасно виконаного зобов`язання.
У частині третій ст. 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя ст. 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.
Вказане не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі ст. 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд. У такому разі, проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України.
Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначений правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16, який є обов`язковим до застосування.
Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, в т.ч. графіком платежів та умовами договору, а не завуальованими, неоднозначними умовами, які дозволили кредитодавцю нарахувати неустойку відповідачці у цій справі.
Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Конституційний Суд України своєму рішенні (справа № 1-12/2013) від 11.07.2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відсутність позову про визнання недійсними умов кредитного договору як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Здійснюючи перерахунок невиконаних позичальником ОСОБА_1 грошових зобов`язань в частині повернення основної суми (тіла) кредиту та нарахованих процентів, суд також керується тим, що відповідно до приписів ч.1 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII споживач має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Договором про споживчий кредит може бути передбачено лише обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних платежів, кредитодавець зобов`язаний здійснити відповідне коригування зобов`язань споживача у бік їх зменшення та на вимогу споживача надати йому новий графік платежів. Договором про споживчий кредит може встановлюватися порядок дострокового повернення споживчого кредиту з урахуванням положень частини третьої цієї статті, що забороняє кредитодавцю відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту.
Після перерахунку належна до сплати відповідачкою сума заборгованості становитиме 10 330,75 грн, з яких 5 459,00 грн – борг за тілом кредиту та 4 871,75 грн – несплачена сума нарахованих процентів в межах погодженого між сторонами договору строку кредитування. Відповідний перерахунок проводиться з огляду на зараховані платежі позичальника в рахунок погашення протиправно нарахованих сум комісій у складі 1-3 чергових платежів. 
Строк настання 1-го чергового платежу – 17.07.2025, 2-го – 31.07.2025.
31.07.2025 – фактично сплачено 870,00 грн; 870,00-280=590,00; 590,00-280=310,00. 2 000,00-310,00=1 690,00 грн
04.08.2025 – збільшення суми кредиту на 3 000,00 грн. Отже, за період з 31.07.-03.08.2025: 1 690,00х0,01=16,90х4к.д.=67,6 грн.
1 690,00+3 000,00=4 690,00 грн. 
Період 04.08.-13.08.2025: 4 690,00х0,01=46,90х10=469,00грн%до сплати.
14.08.2025 – фактично сплачено 2 500,00 грн; 2 500,00-469,00=2 031,00 грн переплати%; 4 690,00-2 031,00=2 659,00 грн.
14.08.2025: 2 659,00х0,01=26,59 грн
15.08.2025 – збільшення суми кредиту на 1 500,00 грн;2 659,00+1 500,00=4 159,00 грн; 4159,00х0,01=41,59 грн. 
16.08.2025 – збільшення суми кредиту на 1 300,00 грн. Період: 16.08-09.10.2025: 5 459,0х0,01=54,59х53 к.д.=2 893,27 грн % до сплати.
Період: 10.10.-18.12.2025: 5 459,00х0,005=27,29х70 к.д.=1 910,30грн% до сплати.
Разом: 25,59+41,59+2 893,27+1 910,30=4 871,75 грн%до сплати). 
Питання про розподіл судових витрат вирішити згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, врахувавши необхідність стягнення з відповідача частини боргу (67,73% від ціни позову).
Керуючись ст.263-265,268,280-284,354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 04.07.2025-100000699 від 04.07.2025 у розмірі 10 330,75 грн, з яких 5 459,00 грн борг за тілом кредиту та 4 871,75 грн несплачених процентів.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1 803,24 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне рішення складено та підписано 02.06.2026.

Суддя