П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29410/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К. Дата і місце ухвалення: 09.04.2026р., м. Одеса  	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.383 КАС України, по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2025р. по справі №420/29410/25 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії та сплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2025р. з урахуванням Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою КМУ №124 від 20.02.2019р., постановою КМУ №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019р. - коефіцієнт збільшення 1,17, постановою КМУ №251 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2020 році» - коефіцієнт збільшення 1,11, постановою КМУ №127 від 22.02.2021р. «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» - коефіцієнт збільшення 1.11, постановою КМУ №118 від 16.02.2022р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» - коефіцієнт збільшення 1,14, постановою КМУ №168 від 24.02.2023р. «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» - коефіцієнт збільшення 1.197, постановою КМУ №185 від 23.02.2024р. «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» - коефіцієнт збільшення 1.0796, постановою КМУ №209 від 25.02.2025р. «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» - коефіцієнт збільшення 1.115.
Зазначене судове рішення набрало законної сили 29.01.2026р.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2026р. встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2025р. по справі №420/29410/25. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області подати звіт про виконання судового рішення.
31.03.2026р. ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою в порядку статті 383 КАС України, в якій просив ухвалити окрему ухвалу в порядку ст.249 КАС України та направити її до Пенсійного фонду України для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які вчинили дії, що призвели до невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/29410/25, яке набуло чинності 29.01.2026р., із зобов`язанням протягом місяця повідомити суд про виконання ухвали
Вимоги поданої заяви обґрунтовано тим, що ГУ ПФУ в Одеській області протиправно не виконує судове рішення у справі №420/29410/25, зокрема, не здійснює нарахування та виплату нового розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025р., як і не здійснює нарахування та виплату суми боргу з 01.03.2025р. по теперішній час не залежно від зобов`язання здійснити такі дії судом. Відповідач з 02.02.2026р. самостійно зменшив розмір пенсії шляхом не здійснення нарахування індексації з 01.03.2019-01.03.2025, розмір якої має враховуватися при перерахунку та суми боргу та вважає такі свої дії належним виконанням рішення суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2026р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 09.04.2026р. та задовольнити подану ним заяву, подану в порядку статті 383 КАС України.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що надання в порядку ст.382-3 КАС України ГУ ПФУ в Одеській області судом додаткового строку для подання звіту не має значення щодо наявності або відсутності протиправності дій з боку відповідача, що призвели до невиконання рішення суду, яке є обов`язковим та має виконуватися добровільно або у примусовому порядку. В то й же час, саме прострочка виконання рішення суду є наступний день після його набуття чинності, а здійснення виконання на підставі виконавчих дій через примус є доказом його не виконання у добровільному порядку. Боржник, з урахуванням вимог ст.383 КАС України, має надати суду докази переконливості вчинення відповідних дій, які він мав вчинити щодо його виконання без застосування перешкоджання його виконання у будь-який спосіб, оскільки вчинення дій щодо перешкоджання його виконання є одночасно ознакою кримінального правопорушення за ч.1 ст.382 КК України, яка має формальний склад злочину та, у відповідності до вимог ст.383, ч.9 ст.249 КАС України, є безумовною підставою для визнання таких дій протиправними та постановлення окремої ухвали.
Апелянт стверджує, що з урахуванням резолютивної частини судового рішення по справі №420/29410/25, ГУ ПФУ в Одеській області мало надати суду докази вчинення дій щодо фактичного або часткового виконання зазначеного рішення суду, а саме: протокол перерахунку пенсії, який має відображати не тільки назву «На підставі рішення суду», а фактичне нарахування пенсії у новому розмірі та застосування коефіцієнтів збільшення, зазначених у резолютивній частині рішення суду; розрахунок суми боргу; виплату нового розміру пенсії. В той же час, ГУ ПФУ в Одеській області жодних дій не здійснило.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що у спірних правовідносинах чітко вбачається навмисне невиконання рішення суду, як у добровільному, так і примусовому порядку, а також з урахуванням судового контролю. Саме з урахуванням цих обставин у сукупності стягувач і звернувся до суду в порядку вимог ст.383 КАС України щодо визнання дій боржника протиправними, оскільки вони призвели до фактичного невиконання рішення суду, та постановлення окремої ухвали суду.
Також, апелянт посилається на те, що невиконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення по справі встановлено і державним виконавцем у ВП №80475385. Постановою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 31.03.2026р. на Головне управління накладено штраф у розмірі 5100 грн. Таким чином, за твердженнями апелянта, чітко вбачається навмисне невиконання відповідачем рішення суду як у добровільному, так і в примусовому порядку, а також і з урахуванням судового контролю, що і зумовило звернення до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України. ГУ ПФУ в Одеській області не надало жодного розрахунку та протоколу, який відповідав би резолютивній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2025р. по справі №420/29410/25.
ГУ ПФУ в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якій просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що рішення суду від 28.11.2025р. по справі №420/29410/25 виконано в межах покладених на Головне управління зобов`язань, з урахуванням норм чинного законодавства та відповідно до документів пенсійної справи. Процесуальні дії, визначені ст.382 та ст.383 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Перерахунки пенсій відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановами КМУ №124 від 20.02.2019р., з урахуванням Постанов №251, №127 від 22.02.2021, №118 від 16.02.2022, №168 від 24.02.2023, №185 від 23.02.2024, №209 від 25.02.2025 проведені в повному обсязі автоматизованим способом, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховано особу в цілому в Україні, з якою сплачені страхові внесків за (2014-2016) із розрахунку 3764,40*1.17*1.11*1.11*1.14*1.197*1.0796*1.115. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2025р. по справі №420/29410/25 іншої величини щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії не передбачено. Представник позивача просить застосувати норми пенсійного законодавства стосовно пенсійної виплати позивача частково, на його власний розсуд.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Так, частиною 1 статті 383 КАС України, передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 вказаної статті КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Статтею 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 249 КАС України, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Правові норми статті 383 КАС України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 09 квітня 2026 року встановлено судовий контроль за виконанням ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення по справі №420/29410/25 та надано відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення, який ще не сплив. За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав на даний час для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд зазначив, що наразі судом не встановлено умислу на навмисне невиконання рішення суду у цій справі з боку ГУ ПФУ в Одеській області.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, що, в свою чергу, має бути підтверджено відповідними доказами.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 лютого 2020 року у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.
Колегія суддів звертає увагу на те, що окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.
Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства, зокрема, захистом прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.
Водночас, необхідно зазначити, що ст.249 КАС України дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.
Окрема ухвала, у даному випадку, є формою реагування на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому. Підставою ж для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.
У постанові від 13 червня 2024 року по справі №826/3979/18 Верховний Суд зазначив, що окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Така ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду адміністративного позову порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб, вона може стосуватися будь-якого суб`єкта, зокрема й того, який не бере участі у справі.
Верховний Суд неодноразово вказував, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону. Обов`язковими умовами для прийняття окремої ухвали є порушення закону чи іншого нормативно-правового акта із чітким зазначенням такої норми та обґрунтуванням, у чому саме полягає відповідне порушення. Якщо під час розгляду справи встановлено ознаки кримінального правопорушення, суд, постановляючи окрему ухвалу про інформування прокурора або органу досудового розслідування, має вказати, ознаки якого саме кримінального правопорушення ним виявлено, а також обґрунтовувати, покликаючись на докази, які містяться в матеріалах справи, суть кримінального правопорушення.
Постановлення окремої ухвали суду не є формою притягнення порушника до відповідальності, а є формою реагування суду на виявлені ним можливі порушення з метою вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Перевірка наявності чи відсутності підстав для притягнення відповідних осіб до відповідальності здійснюється органами, уповноваженими на це.
З викладеного вбачається, що постановлення окремої ухвали є саме правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом було виявлено порушення закону та такі порушення є очевидно протиправними.
Заява ОСОБА_1 , подана в порядку ст.383 КАС України, обґрунтована тим, що ГУ ПФУ в Одеській області протиправно не виконує судове рішення у справі №420/29410/25, зокрема, не здійснює нарахування та виплату нового розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025р., як і не здійснює нарахування та виплату суми боргу з 01.03.2025р. по теперішній час не залежно від зобов`язання здійснити такі дії судом. Відповідач з 02.02.2026р. самостійно зменшив розмір пенсії шляхом не здійснення нарахування індексації з 01.03.2019-01.03.2025, розмір якої має враховуватися при перерахунку та суми боргу та вважає такі свої дії належним виконанням рішення суду.
Колегія суддів при вирішенні спірного питання враховує, що виконання судового рішення може бути забезпечено заходами, передбаченими як ст.382-2, ст.383 КАС України, так і Законом України «Про виконавче провадження».
У даному випадку судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2025р. по справі №420/29410/25 здійснюється в порядку ст.ст.382 – 382-3 КАС України. 
Зокрема, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року відмовлено у прийнятті звіту ГУ ПФУ в Одеській області від 27.03.2026р. про виконання рішення у справі №420/29410/25. Встановлено Головному управлінню новий строк для подання звіту до суду - 30 календарних днів з дня отримання ним копії ухвали (з урахуванням заперечень представника позивача щодо прийняття звіту). Попереджено відповідача про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали, передбачені ч.10 ст.382-3 КАС України.
Зазначену ухвалу залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2026р. При цьому, у вказаній постанові колегія суддів зазначила, що в даній справі судом однозначно не було констатовано протиправність здійсненого ГУ ПФУ перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а звернуто увагу на відсутність зрозумілих розрахунків, які б підтверджували порядок визначення нового розміру пенсії позивача, в т.ч. враховуючи наведені останнім заперечення.
Таким чином, перевірка правильності проведеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 буде здійснена судом за наслідками розгляду звіту ГУ ПФУ в Одеській області, поданого територіальним органом ПФУ на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року, в якій суд звернув увагу відповідача на необхідність надання детального та зрозумілого розрахунку пенсії позивача, в т.ч. із врахуванням поданих ОСОБА_1 заперечень.
Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наразі відсутні беззаперечні підстави для висновку про існування обставин, які б призводили до виникнення необхідності реагування в порядку ст.ст. 383, 249 КАС України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 таких висновків суду не спростовують. 
Згідно ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 249, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст судового рішення виготовлений 26 травня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук