ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/320/26 

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І., розглянувши матеріали справи 
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С"
про відшкодуванняя шкоди в порядку суброгації у розмірі 279 615,93 грн

Секретар судового засідання Агаєва Н.Б.
В судове засідання з`явились:
Від позивача: Осадчий А.М. (в режимі відеоконференції);
Від відповідача: Яковлєв Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.
До Господарського суду Рівненської області 20.03.2026 надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" про відшкодуванняя шкоди в порядку суброгації у розмірі 280807,06 грн.
Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 777.25.05297 від 15.05.2026, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує розмір заявлених позовних вимог, оскільки вони є необгрунтованими, завищеними та не підтвердженими належними доказами. Зазначає, що до рахунку - фактури № VA00004772 від 07.10.2025 включено номенклатуру робіт, матеріали і запчастини, які відсутні в акті огляду транспортного засобу від 13.10.2025. Також вказує, що формування рахунку - фактури та огляд пошкодженого транспортного засобу здійснювалися за відсутності відповідача, відтак, результати огляду не можуть вважатися об`єктивними, перелік пошкоджень сформовано одностороньо, відсутні гарантії, що зафіксовані пошкодження є наслідком ДТП від 09.09.2025. Вважає, що вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та подвійної облікової ставки НБУ є безпідставними, оскільки між сторонами відсутні договірні відносини та відсутній факт прострочення.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 23.03.2026 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" залишено без руху. Встановлено Товариству з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановлено Товариству з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання письмової заяви із зазначенням правильної ціни позову.
24.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 24.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 16.04.2026.
08.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
16.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.
Ухвалою суду від 16.04.2026 розгляд справи відкладено на 07.05.2026.
30.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.
30.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про перехід до загального позовного провадження.
30.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про перехід до загального позовного провадження. 
01.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.
В судовому засіданні 07.05.2026 представник відповідача просив призначити судову автотоварознавчу експертизу з підстав, викладених у клопотанні.
Представник позивача заперечив щодо призначення експертизи.
Розглянувши клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, судом встановлено наступне.
В обгрунтування клопотання представник зазначає, що матеріали справи містять суперечності щодо: обсягу та характеру пошкоджень транспортного засобу; відповідності зазначених пошкоджень обставинам ДТП від 09.09.2025 року (надалі - ДТП); обґрунтованості включення окремих ремонтних робіт та запчастин до рахунку; правильності визначення вартості відновлювального ремонту. Вважає, що рахунок-фактура сам по собі не є безумовним доказом фактичного розміру збитків, оскільки відображає лише позицію виконавця робіт і не підтверджує ані їх необхідність, ані їх зв`язок із конкретною дорожньо - транспортною пригодою. 
Відтак, просить суд призначити автотоварознавчу експертизу.
Відповідно до частини першої статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі № 927/110/18, від 26.10.2022 у справі № 904/5077/21, від 06.02.2024 у справі № 910/12661/22 тощо).
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому питання щодо призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 927/685/20.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (постанови Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 та у справі № 917/50/17, від 17 грудня 2024 року у справі № 916/2932/23).
Згідно п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.
Пунктом 2.3. Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.
Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17).
Отже, наявність рахунка - фактури Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравто Волинь" № VA00004772 від 07.10.2025, акта наданих послуг № 3НVA55679 від 30.10.2025 та платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 6581369028 від 15.10.2025 визнається судом достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.
Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи. 
Також, представник відповідача просив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.
Натомість представник позивача заперечив. 
Щодо клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
В обґрунтування поданого клопотання представник зазначає про наявність суттєвого спору щодо розміру шкоди та штрафних санкцій, необхідність встановлення причинно - наслідкового зв`язку та призначення судової експертизи.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 4 та ч. 5 ст. 12 ГПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи: про банкрутство (неплатоспроможність); щодо процедури превентивної реструктуризації; у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій); у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, крім випадків, передбачених статтею 2521 цього Кодексу; у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю); у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 3 - 8 цієї частини (ч. 4 ст. 247 ГПК України).
Статтею 250 ГПК України передбачена можливість учасниками справи подати клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, зокрема, частиною 6 статті 250 ГПК України встановлено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.
Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин (ч. 6 ст. 250 ГПК України).
Частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження (ч. 7 ст. 250 ГПК України).
Враховуючи характер правовідносин в даній справі, предмет позову та підстави позову, ціну позову, обсяг та характер доказів у справі, категорію та складність справи, обраний спосіб захисту надає суду можливість розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в силу приписів ч. 2 ст. 247 та ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, як справу не значної складності.
За таких обставин, суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 
Представники сторін надали пояснення по суті позовних вимог. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 
15.05.2025 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (далі - страховик/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Пак" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 777.25.05297, строком дії з 19.05.2025 по 18.06.2026, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля Mercedes-Benz GLE 350D, д.р.н. НОМЕР_1 .
Як зазначено у позовній заяві, 09.09.2025 о 10 год. 40 хв., в м. Рівне, вул. Дубенська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним RENAULT PREMIUM 460.19T д.р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом SCHWARZMUELLER д.р.н. НОМЕР_3 , що належать ТОВ "К-Т-С", допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 350D д.р.н. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
10.09.2025 до позивача звернувся власник транспорного засобу Mercedes-Benz GLE 350D, д.р.н. НОМЕР_1 , із повідомленням про подію від страхувальника та заявою про проведення виплати страхового відшкодування для відновлення автомобіля. 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.10.2025 у справі № 569/20694/25, ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні, та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до рахунку - фактури № VA00004772 від 07.10.2025, складеного ТОВ "Укравто Волинь", вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 350D, д.р.н. НОМЕР_1 , становить 497349,96 грн. 
Зазначену подію було визнано страховим випадком про що було складено страховий акт № 3.25.04201-1. 
На підставі складеного страхового акту № 3.25.04201-1 позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 497349,96 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6581369028 від 15.10.2025.
На момент дорожньо - транспортної пригода цивільно - правова відповідальність водія автомобіля RENAULT Premium, д.р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" відповідно до Полісу № ЕР/230395498 страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (загальнодоступна інформація з бази МТСБУ з ВЕБ сторінки https://policy-web.mtsbu.ua/).
Ліміт відповідальності страховика становить 250000,00 грн.
ПрАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" взяло на себе зобов`язання щодо врегулювання наслідків даної дорожньо - транспортної пригоди та відшкодування позивачу в межах ліміту відповідальності страхового відшкодуванням суми грошових коштів у розмірі 250000,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №00153017 від 28.11.2025 року ПрАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" було здійснено позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 250000,00 грн.
Як стверджує позивач, відповідно до статті 1194 ЦК України, ТОВ "К-Т-С" має компенсувати ТДВ "Експрес Страхування" витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 247349,96 грн.
12.11.2025 позивачем було надіслано на поштову адресу відповідача претензію (досудову вимогу) вих. № 0009085-07-3.25.04201 від 10.11.2025, у якій просить протягом 7 днів відшкодувати завдану шкоду в сумі 247349,96 грн. 
Однак, станом на дату звернення позивача з позовною заявою, відповідачем кошти компенсовані не були.
Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування в розмірі 247349,96 грн, а також нараховану пеню у розмірі 25080,61 грн, 3% річних у розмірі 2 459,95 грн та інфляційні втрати в розмірі 4725,41 грн.
Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.
Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 993 ЦК України визначає, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 108 Закону України "Про страхування" страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
З урахуванням наведеного, Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.
З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - RENAULT PREMIUM 460.19T д.р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом SCHWARZMUELLER д.р.н. НОМЕР_3 , яким спричинено ДТП, знаходився під керуванням ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Вина ОСОБА_1 встановлена постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.10.2025 у справі № 569/20694/25.
Також, матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що транспортний засіб RENAULT PREMIUM 460.19T д.р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом SCHWARZMUELLER д.р.н. НОМЕР_3 , яким нанесено шкоду, належить відповідачу.
Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі статтею 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.
При цьому, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є саме законний володілець джерела підвищеної небезпеки.
Відтак, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 247349,96 грн страхового відшкодування є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, з огляду на що підлягає задоволенню.
Щодо нарахованої пені у розмірі 25080,61 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).
Оскільки між сторонами відсутні договірні правовідносини, а спір виник із позадоговірного зобов`язання, правові підстави для нарахування пені відсутні, так як неустойка може застосуватись виключно у випадках, передбачених договором або законом.
Також, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 4725,41 грн та 3 % річних у розмірі 2459,95 грн.
Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.
Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (аналогічний висновок викладено і у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).
Оскільки правові відносини, що виникли між сторонами з відшкодування виплаченого позивачем страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням, то позивачем правомірно заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні нарахування.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2025 позивачем було надіслано на поштову адресу відповідача претензію (досудову вимогу) вих. № 0009085-07-3.25.04201 від 10.11.2025, яка отримана представником відповідача 19.11.2025.
Відтак, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, виходячи з належного до сплати розміру страхового відшкодування судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 2317,64 грн та інфляційні втрати у розмірі 4725,41 грн.
Висновки суду.
За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Розподіл судовиз витрат.
Згідно з приписами частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
Позивач заявив одну майнову вимогу про відшкодуванняя шкоди в порядку суброгації у розмірі 279615,93 грн, за подання якої підлягає сплаті судовий збір у розмірі 3355,39 грн (279615,93 х 1,5% х 0,8).
На підтвердження сплати судового збору до позовної заяви додана квитанція до платіжної інструкції № 737 від 19.03.2026 на суму 3369,69 грн, тобто при зверненні до суду з позовом позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 14,30 грн (3369,69 грн (фактично сплачено) 3355,39 (підлягало до сплати)).
За змістом п.п. 1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.
З урахуванням викладеного, позивачеві підлягає поверненню з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 14,30 грн.
Повернення надмірно сплаченого судового збору проводиться судом за відповідним клопотанням позивача, яке на час ухвалення цього рішення відсутнє.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 3052,71 грн, решта судового збору залишається за позивачем.
Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" (33027, м. Рівне, вул. Київська, 64-а, код ЄДРПОУ 03567150) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, 22, код ЄДРПОУ 36086124) 247349 (двісті сорок сім тисяч триста сорок дев`ять) грн 96 грн страхового відшкодування, 2317 (дві тисячі триста сімнадцять) грн 64 коп 3% річних, 4725 (чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) грн 41 коп інфляційних втрат та 3052 (три тисячі п`ятдесят дві) грн 71 коп судового збору.
3. В решті позовних вимог - відмовити.
4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 08 травня 2026 року.

Суддя А.І.Мовчун