Справа № 215/6010/25
2/215/3200/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області   у складі: головуючого судді – Камбул М.О., 
при секретарі судового засідання – Савельєвої Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПАРІС» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.
16.07.2025 ТОВ «ФК «ПАРІС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за Заявою-Договором № 0033485 від 12.06.2019 в розмірі 12932,90 грн. та за Заявою-Договором № 1033485 від 04.12.2019 в розмірі 69941,21грн., та понесені судові витрати по оплаті судового збору, оскільки остання не виконує умови договорів.
В обґрунтування позову вказує, що 12.06.2019 року між відповідачем та АТ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0033485 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами Заяви Відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 10 256,41 грн., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка, % річних – 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0033485 від 12.06.2019 року, відповідач отримала платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору та Грошові кошти у сумі 10 256,41 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК» 12.06.2019 року на картковий рахунок Клієнта.
Крім того, 04.12.2019 року між Відповідачем та АТ «РВС БАНК» було підписано Заяву Договір №1033485 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептувала укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. З умовами Договору ознайомлена та зобов`язалася самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. За умовами Заяви Відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 41 025,64 грн., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка, % річних – 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №1033485 від 04.12.2019 року, відповідач отримала платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору та грошові кошти у сумі 41 025,64 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК» 04.12.2019 року на картковий рахунок Клієнта
29.07.2021 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги №29072021/1, та 28.12.2021 було укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1 у відповідності до умов яких АТ «РВС БАНК» передало ТОВ «ФК «ПАРІС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Додатку №1. Згідно Додатку № до Договору факторингу №29072021/1 від 29.07.2021 та Додатку № до Договору факторингу №28/12/2021-1 від 28.12.2021, ТОВ «ФК «ПАРІС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 0033485 від 12.06.2019 в розмірі 12507,44 грн., з яких: 6364,22 грн. – заборгованість по тілу, 1836,06 грн. – заборгованість по відсоткам, 4307,66 грн. – заборгованість по комісії та за Кредитним договором №1033485 від 04.12.2019 в розмірі 64710,95 грн., з яких: 36688,21 грн. – заборгованість по тілу, 8805,68 грн. – заборгованість по відсоткам, 19217,06 грн. – заборгованість по комісії, яку і просить стягнути з відповідача. У зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання за Кредитним договором № 0033485 від 12.06.2019 в сумі 12 507,94 грн., ТОВ «ФК «ПАРІС» відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 28.12.2021 р. по 23.02.2022 р. нараховано: 59,63 грн. 3% річних за користування грошовими коштами та 365,33 грн. інфляційних втрат, та за Кредитним договором №1033485 від 04.12.2019 за період з 21.07.2021 р. по 23.02.2022 р. нараховано: 1 116,93 грн. 3% річних за користування грошовими коштами та 4 113,33 грн. інфляційних втрат. Таким чином, до стягнення з Відповідача підлягає сума у розмірі: 64 710,95 грн. боргу за кредитом + 1 116,93 грн.3% річних (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) + 4 113,33 грн. інфляційних втрат, а всього разом: 69 941,21 грн., а всього заборгованість Відповідача перед ТОВ «ФК «ПАРІС» становить: 12 932,90 грн. + 69 941,21 грн. = 82 874,11 грн.

Стислий виклад позиції відповідача.
В заяві про перегляд заочного рішення від 15.04.2026 представник відповідача, адвокат Туманов С.Г. вказував, що відповідач не зберігала у себе всі квитанції але відповідно до даних Українського бюро кредитних історій заборгованості за договорами 0033485 та 1033485 погашена повністю та заборгованість відсутня та кредити закриті ще 30.07.2021 року. Крім того представник вказував, що право на подання позову виникло у позивача 28.12.2021 року та 21.07.2021 року та в будь-якому разі не пізніше 23.02.2022 року, тобто строк позовної давності в 3 роки закінчився 23.02.2025 року при цьому позовна заява подана 15.07.2025 року, тому якщо суд вважатиме позовні вимоги обґрунтованими по суті просить застосувати термін позовної давності та на цій підставі позивачу в позові відмовити.

Заяви, клопотання учасників справи. 
В судове засідання представник позивача Дячок С.М. не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача, адвокат Туманов С.Г. в судове засідання не з`явилися, представник через канцелярію суду подав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та звертає увагу, що позивач не спростував даних Українського бюро кредитних історій про відсутність заборгованості.
Оскільки сторони по справі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд приходить до висновку про можливість проводити розгляд справи за відсутності сторін та за наявними матеріалами.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2026 скасовано заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2025 по цивільній справі № 215/6010/25 за позовною заявою ТОВ «ФК «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено розгляд справи на 09-00 год. 30.06.2026.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2019 між АТ «РВС БАНК», та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 0033485. За умовами договору: тип кредиту – споживчий кредит, сума кредиту – 10256,41 грн., строк дії кредиту – 24 міс., процентна ставка – 18% річних, тип фіксована, спосіб видачі кредиту – переказ на картковий рахунок. Разова комісія при видачі кредиту становить 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту – 3% від суми наданого кредиту (т. 1 а.с. 50-51). 
ОСОБА_1 підписанням цієі Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до умов Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб на приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцентувала укладання Договору, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєднуюсь до умов Договору. З умовами Договору ознайомлена та зобов?язується самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситись до Договору (т. 1 а.с. 50).
Згідно меморіальних ордерів №2244, 2245 від 12.06.2019, АТ «РВС БАНК» перерахувало ОСОБА_1 10000 грн. кредиту та 256,41 грн. дисконту по кредитному договору №0033485 від 12.06.2019, що також підтверджується випискою по особовому рахунку (т. 1 а.с. 91, 92-93).
Відповідно до розрахунку судом встановлено, що за Кредитним договором № 0033485 від 12.06.2019 утворилася заборгованість в розмірі 12507,44 грн., з яких: 6364,22 грн. – заборгованість по тілу, 1836,06 грн. – заборгованість по відсоткам, 4307,66 грн. – заборгованість по комісії (т. 1 а.с. 98-100).
Крім того, 04.12.2019 між АТ «РВС БАНК», та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 1033485. За умовами договору: тип кредиту – споживчий кредит, сума кредиту – 41025,64 грн., строк дії кредиту – 24 міс., процентна ставка – 18% річних, тип фіксована, спосіб видачі кредиту – переказ на картковий рахунок. Разова комісія при видачі кредиту становить 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту – 3% від суми наданого кредиту (т. 2 а.с. 6, 7).
ОСОБА_1 підписанням цієі Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до умов Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб на приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцентувала укладання Договору, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєднуюсь до умов Договору. З умовами Договору ознайомлена та зобов?язується самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситись до Договору (т. 2 а.с. 6).
Згідно меморіальних ордерів №4806, 4807 від 04.12.2019, АТ «РВС БАНК» перерахувало ОСОБА_1 40000 грн. кредиту та 1025,64 грн. дисконту по кредитному договору №1033485 від 04.12.2019, що також підтверджується випискою по особовому рахунку (т. 1 а.с. 94, 95-97).
Відповідно до розрахунку судом встановлено, що за Кредитним договором № 1033485 від 04.12.2019 утворилася заборгованість в розмірі 64710,95 грн., з яких: 36688,21 грн. – заборгованість по тілу, 8805,68 грн. – заборгованість по відсоткам, 19217,06 грн. – заборгованість по комісії (т. 1 а.с. 101-103).
29.07.2021 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги №29072021/1, та 28.12.2021 було укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1 у відповідності до умов яких АТ «РВС БАНК» передає ТОВ «ФК «ПАРІС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ПАРІС» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Додатку №1 (т. 1 а.с. 56-58,76-78, 85-87, 190-192).
Згідно Додатку № до Договору факторингу №29072021/1 від 29.07.2021 та Додатку № до Договору факторингу №28/12/2021-1 від 28.12.2021, ТОВ «ФК «ПАРІС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 0033485 від 12.06.2019 в розмірі 12507,44 грн., з яких: 6364,22 грн. – заборгованість по тілу, 1836,06 грн. – заборгованість по відсоткам, 4307,66 грн. – заборгованість по комісії та за Кредитним договором №1033485 від 04.12.2019 в розмірі 64710,95 грн., з яких: 36688,21 грн. – заборгованість по тілу, 8805,68 грн. – заборгованість по відсоткам, 19217,06 грн. – заборгованість по комісії (т. 1 а.с. 59-65, 66, 67-72,78 зворот-81, 82, 82 зворот-84, 87 зворот-90, 193-196, 197,197 зворот-203).
Також, згідно розрахунку, за Заявою-Договором № 0033485 від 12.06.2019 за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 утворилися 59,63 грн. – 3 % річних за користування грошовими коштами, 365,33 грн. - інфляційні втрати та за Заявою-Договором №1033485 від 04.12.2019 за період 21.07.2021 по 23.02.2022 утворилися 1 116,93 грн. - 3 % річних за користування грошовими коштами; 4 113,33 грн. інфляційні втрати (т. 1 а.с. 107, 108).
Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2019 між АТ «РВС БАНК», та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 0033485. За умовами договору: тип кредиту – споживчий кредит, сума кредиту – 10256,41 грн., строк дії кредиту – 24 міс., процентна ставка – 18% річних, тип фіксована, спосіб видачі кредиту – переказ на картковий рахунок. Разова комісія при видачі кредиту становить 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту – 3% від суми наданого кредиту (т. 1 а.с. 50-51). 
Крім того, 04.12.2019 між АТ «РВС БАНК», та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 1033485. За умовами договору: тип кредиту – споживчий кредит, сума кредиту – 41025,64 грн., строк дії кредиту – 24 міс., процентна ставка – 18% річних, тип фіксована, спосіб видачі кредиту – переказ на картковий рахунок. Разова комісія при видачі кредиту становить 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту – 3% від суми наданого кредиту (т. 2 а.с. 6, 7).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.
Так, судом встановлено та не осорюється відповідачем, що 12.06.2019 між АТ «РВС БАНК», та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 0033485 та 04.12.2019 Заяву-договір № 1033485, на умовах визначених у вказаних договорах ОСОБА_1 було надано кредити, зі сплатою відсотків, комісії за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. 
Матеріалами справи підтверджується, що Товариство виконало зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 15 січня 2025 року у справі №753/16762/15-ц факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.
Так, згідно меморіальних ордерів №2244, 2245 від 12.06.2019, АТ «РВС БАНК» перерахувало ОСОБА_1 10000 грн. кредиту та 256,41 грн. дисконту по кредитному договору №0033485 від 12.06.2019, що також підтверджується випискою по особовому рахунку (т. 1 а.с. 91, 92-93).
Згідно меморіальних ордерів №4806, 4807 від 04.12.2019, АТ «РВС БАНК» перерахувало ОСОБА_1 40000 грн. кредиту та 1025,64 грн. дисконту по кредитному договору №1033485 від 04.12.2019, що також підтверджується випискою по особовому рахунку (т. 1 а.с. 94, 95-97).
В той же час, відповідачем на спростування отримання кредитних коштів не надано жодних належних та допустимих доказів.
При цьому, з наданих доказів вбачається, що в порушення укладеного договору відповідач не виконала обов`язку з повернення грошових коштів, тому у неї утворилася заборгованість.
Відповідно до розрахунку судом встановлено, що за Кредитним договором № 0033485 від 12.06.2019 утворилася заборгованість в розмірі 12507,44 грн., з яких: 6364,22 грн. – заборгованість по тілу, 1836,06 грн. – заборгованість по відсоткам, 4307,66 грн. – заборгованість по комісії (т. 1 а.с. 98-100).
Також, відповідно до розрахунку судом встановлено, що за Кредитним договором № 1033485 від 04.12.2019 утворилася заборгованість в розмірі 64710,95 грн., з яких: 36688,21 грн. – заборгованість по тілу, 8805,68 грн. – заборгованість по відсоткам, 19217,06 грн. – заборгованість по комісії (т. 1 а.с. 101-103).
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У відповідності до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В даному випадку слід звернути увагу, що умовами Кредитного договору № 0033485 від 12.06.2019 визначено нарахування разової комісії при видачі кредиту, що становить 2,5% від суми наданого кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту – 3% від суми наданого кредиту (т. 1 а.с. 50-51).
Також, умовами Кредитного договору № 1033485 від 04.12.2019 визначено нарахування разової комісії при видачі кредиту, що становить 2,5% від суми наданого кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту – 3% від суми наданого кредиту (т. 2 а.с. 6, 7).
Згідно ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.4 ч.1ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
ЗУ «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Згідно ч.1ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч.5ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11, ч.5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.ч.1,2ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11, ч.5ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року в справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року в справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22), які підтримала Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).
В свою чергу, суд приходить до висновку, що умови Заяви-договору № 0033485 від 12.06.2016 та Заяви-договору № 1033485 від 04.12.2019 в частині встановлення та нарахування разової комісії при видачі кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту, є нікчемними.
Проаналізувавши вищевикладені норми права та враховуючи, що позивачем було нараховано комісію за видачу та супроводження кредиту, слід дійти висновку, що умови кредитних договорів в частині встановлення комісії є нікчемними в силу закону, тому за вказаних обставин вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 23524,72 грн. – заборгованості по комісії по кредитним договорам задоволенню не підлягають.
В той же час, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України) .
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Як вбачається, в добровільному порядку відповідач наявну заборгованість не погашає, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 інфляційні втрати та 3% річних, які утворилися за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 та з 21.07.2021 по 23.02.2022.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При визначенні розміру інфляційних витрат та трьох відсотків річних, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, суд виходить з наступного.
Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді у порівнянні з базовим.
Суму стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З огляду на те, що відповідач порушила зобов`язання зі сплати кредитних коштів, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути за Заявою-Договором №0033485 від 12.06.2019 інфляційні втрати у розмірі 365,33 грн., та три відсотки річних за порушення виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів у розмірі 59,63 грн. за період з 28.12.2021 по 23.02.2022, та за Заявою-Договором №1033485 від 04.12.2019 інфляційні втрати у розмірі 4113,33 грн., та три відсотки річних за порушення виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів у розмірі 1116,93 грн. за період з 21.07.2021 по 23.02.2022, тобто з моменту виникнення зобов`язання.
Як вбачається, 29.07.2021 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги №29072021/1, та 28.12.2021 було укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1 у відповідності до умов яких АТ «РВС БАНК» передає ТОВ «ФК «ПАРІС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ПАРІС» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Додатку №1 (а.с. 85-87, 190-192).
Згідно Додатку № до Договору факторингу №29072021/1 від 29.07.2021 та Додатку № до Договору факторингу №28/12/2021-1 від 28.12.2021, ТОВ «ФК «ПАРІС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 0033485 від 12.06.2019 в розмірі 12507,44 грн., з яких: 6364,22 грн. – заборгованість по тілу, 1836,06 грн. – заборгованість по відсоткам, 4307,66 грн. – заборгованість по комісії та за Кредитним договором №1033485 від 04.12.2019 в розмірі 64710,95 грн., з яких: 36688,21 грн. – заборгованість по тілу, 8805,68 грн. – заборгованість по відсоткам, 19217,06 грн. – заборгованість по комісії (а.с. 87 зворот-90, 193-196, 197,197 зворот-203).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач в повному обсязі не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договорам.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Стосовно доданого до суду представником відповідача звіту Українського Бюро Кредитних Історій відносно ОСОБА_1 слід зазначити наступне.
Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію визначаються Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро кредитних історій - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію .
Ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію.
Кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону.
Ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.
Як вбачається з пояснень представника відповідача, відповідач не зберігала у себе всі квитанції, але відповідно до даних Українського бюро кредитних історій заборгованості за договорами 0033485 та 1033485 погашена повністю та кредити закриті ще 30.07.2021 року.
В той же час, з доданого представником відповідача звіту вбачається, що споживчий кредит за Кредитним договором №1033485 від 04.12.2019 було закрито 30.07.2021 (т. 2 а.с. 97), а споживчий кредит за Кредитним договором № 0033485 від 12.06.2019 було закрито 28.12.2021 (т. 2 а.с. 131), що співпадає з датами укладення Договорів про відступлення права вимоги №29072021/1 від 29.07.2021, та №28/12/2021-1 від 28.12.2021, та ставить під сумнів пояснення представника відповідача з приводу повного погашення заборгованості.
В той же час, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач не надала належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, на підтвердження відсутності фінансових зобов`язань перед позивачем.
Стосовно заяви представника відповідача про звернення позивача до суду після спливу строків позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Крім того слід зазначити, що постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211, з 12 березня 2020 на всій території України було встановлено карантин та в подальшому його дію було продовжено.
Тому, згідно п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Окрім того, згідно з розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено п. 19, виключеного на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Так, з матеріалів справи вбачається, а саме з розрахунків заборгованості, що останнє погашення по кредитному договору № 0033485 від 12.06.2019 відповідачем проводилося 12.05.2020, а по кредитному договору №1033485 від 04.12.2019 відповідачем відбулось погашення 04.05.2020, з 12 березня 2020 по 30 червня 2023 на всій території України було встановлено карантин, в період дії якого зупинявся перебіг позовної давності, крім того з 24.02.2022 в країні було введено воєнний стан, позивач звернувся до суду 16.07.2025, тобто в межах строку визначеного законодавством, тому доводи представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності не заслуговують на увагу. 
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом.
Оскільки ТОВ «ФК «ПАРІС» є правонаступником всіх прав та зобов`язань АТ «РВС БАНК», та враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та відсотків не виконала в повному обсязі, в строки, передбачені графіками погашення кредитів, кредити та відсотки за їх користування не сплатила в повному обсязі, чим порушила умови кредитних договорів, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованість за кредитними договорами всього в розмірі 59349,39 грн., що складається з заборгованості: за Заявою-договором № 0033485 від 12.06.2019 в сумі 8625,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6 364,22 грн.; заборгованість за процентами – 1 836,06 грн.; 59,63 грн. – 3 % річних за користування грошовими коштами за період 28.12.202 по 23.02.2022; 365,33 грн. - інфляційні втрати за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 та за Заявою-Договором №1033485 від 04.12.2019 року в сумі 50724,15 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 36 688,21 грн.; заборгованість за процентами – 8 805,68 грн.; 1 116,93 грн. - 3 % річних за користування грошовими коштами за період 21.07.2021 по 23.02.2022; 4 113,33 грн. інфляційні втрати за період з 21.07.2021 по 23.02.2022.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1734,68 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 207 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПАРІС» суму заборгованості всього в розмірі 59349,39 грн., що складається з заборгованості: за Заявою-договором № 0033485 від 12.06.2019 в сумі 8625,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6 364,22 грн.; заборгованість за процентами – 1 836,06 грн.; 59,63 грн. – 3 % річних за користування грошовими коштами за період 28.12.202 по 23.02.2022; 365,33 грн. - інфляційні втрати за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 та за Заявою-Договором №1033485 від 04.12.2019 року в сумі 50724,15 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 36 688,21 грн., заборгованість за процентами – 8 805,68 грн.; 1 116,93 грн. - 3 % річних за користування грошовими коштами за період 21.07.2021 по 23.02.2022; 4 113,33 грн. інфляційні втрати за період з 21.07.2021 по 23.02.2022.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПАРІС» судовий збір в розмірі 1734,68 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та підписано 30 червня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ПАРІС», місцезнаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 37, офіс 535, код ЄДРПОУ 38962392.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя: