ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1281/26

04 червня 2026 року м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді   ОСОБА_1 
з участю секретаря   ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Постійне, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не являється, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, 
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_5 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 14 березня 2026 року приблизно о 16:30 год., перебуваючи на території власного домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме біля дерев`яного паркану, який розділяє межі із сусіднім домоволодінням по АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесної суперечки, наніс один удар в ділянку голови ОСОБА_5 частиною дерев`яної штахети, яку кинув через паркан в потерпілого, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді рани лівої лобно-скроневої ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Тобто, своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, розкаявся, жалкує про вчинене.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не пред`являв, однак вважає, що обвинувачений повинен понести покарання за свої протиправні дії відповідно до чинного законодавства .
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , 14 березня 2026 року приблизно о 16:30 год., спричинив потерпілому ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України правильна.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно до ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. 
Обставин, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставина, які обтяжує обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Частина друга статті 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк. 
На підставі вище викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст.50 КК України.
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. 
Цивільний позов в межах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого не пред`являвся.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Вирішуючи питання про речові докази, суд керується приписами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 373-375 КПК України, ст.ст.50, 65, 66, 67, ч.2 ст.125 КК України, суд- 
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одна тисячо триста шістдесят) грн.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались. 
Після набрання вироком суду законної сили, речові докази, а саме:
оптичний диск з маркуваннями «DVD-R, ALERUS, 16X speed, 4.7GB/120 min, №2025010095740», який перебуває на зберіганні у матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя	ОСОБА_1