Справа №676/3637/25
Номер провадження 2/676/1010/26

Р І Ш Е Н Н Я ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2026 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд
Хмельницької області
в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,
секретаря судового засідання Саламахи А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся 21.05.2025 р. через систему «Електроний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 05.06.2021 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1996424 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно доп.1.2 договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту – 15000,00 грн. на строк 15 днів. Тип процентної ставки – фіксована. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором №1996424 становить 44925,00 грн. яка складається з: 15000,00 грн. прострочене тіло кредиту, 29925,00 грн. прострочені відсотки.24.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 . Представник позивача просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість за Кредитним договором №1996424 від 05.06.2021 р. в сумі 44925,00 грн., судовий збір у сумі 2422,40 гривень. 24.07.2025р. представник позивача подав суду заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, просить суд стягнути з відповідача 10500,00 грн. витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають в сумі 15000,00 грн. тіло кредиту та 8550,00 грн. відсотки, просить зменшити суму стягнення витрат на правову допомогу до 500,00 грн.. 
Ухвалою суду від 25.11.2025 року витребувано в АТ КБ «Приватбанк» додаткові докази. 
Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.
05.06.2021 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1996424 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 
Відповідно до п.1.2 договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 15000,00 грн. 
Строк кредиту – 15 днів (п. 1.3). Тип процентної ставки – фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п. 4.1 договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 договору (п.1.4.1.).
Відповідно до п. 4.1 договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору. 
Згідно із п. 4.2 сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1- 4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію ще на 15 календарних днів (п.4.2.2). 
ТОВ «Лінеура Україна» на виконання умов договору перерахувало на картковий рахунок позичальника зазначений в договорі 15000,00 грн., що підтверджується наданою суду представником позивача довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 р.(а.с.34).
Відповідачем умови кредитного договору не виконано.
24.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . 
31.01.2025 р. позивачем направлялася відповідачу вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.18), яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.
Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача по кредитному договору за період з 05.06.2021 р. по 13.01.2025 р. (а.с.18) складає 44925,00 грн. яка складається з: 15000,00 грн. прострочене тіло кредиту, 29925,00 грн. прострочені відсотки.
На виконання ухвали суду від 25.11.2025 року АТ КБ «Приватбанк» надіслав на адресу суду відповідь 16.03.2026 року, отриману судом 26.03.2026 року. Згідно відповіді банку на ім`я відповідача емітовано карту в банку, надано виписку по рахунку за період з 05.06.2021 року по 05.06.2021 року. 
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.
Таким чином, позивач ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Як встановлено судом, між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір №1996424 про надання фінансового кредиту від 05.06.2021 р., згідно з яким сума кредиту становить 15000,00 грн. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданими суду представником позивача та витребуваними судом в АТ «Приватбанк» доказами, представником відповідача визнані вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту визнано, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. 
Згідно з п.1.3 вищевказаного Договору строк кредиту становить 15 днів, тобто до 20.06.2021 року. Клієнт підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію ще на 15 календарних днів (п.4.2.2). Відповідно до п.1.4 стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім ст. 1048 ЦК України, і самим Договором.
В зв`язку із цим суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення 8550,00 грн. заборгованості по відсотках за 30 днів кредитування (15000,00 грн. х 30 дні х 1,90% = 8550,00 грн.), вказані вимоги представником відповідача визнано в поданій до суду заяві, в зв`язку із цим вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1269,80 грн.: (23550,00 грн. х 2422,40 грн.: 44925 грн.).
Відповідно до ч. 1ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копії: договору про надання правової допомоги від 29.12.2023р., відповідно до умов якого п. 3.1 вартість такої обчислюється виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката та розраховується з вартості годи роботи адвоката , яка встановлюється 2000 грн. за одну годину фактично витраченого часу, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 27.12.2024 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Враховуючи, що позов задоволено частково, представником відповідача в заяві про часткове визнання позову зазначено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, враховуючи предмет позову, зміст позовних вимог, що справа розглядалася за відсутності представника позивача в порядку спрощеного позовного провадження, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в сумі 1500,00 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13,76,81,141,263-265,268,ЦПК України, ст. ст.3,509,526,527,530,611,634,1049,1050,1054 ЦК України, суд
ухвалив:
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження 04080, м. Київ, вул. Кирилівська будинок 82, офіс 7, код ЄДРПОУ 42228158): заборгованість за кредитним договором № 1996424 від 05.06.2021 року в сумі 23550,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 15000,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками – 8550,00 грн.; 1269,80 грн. судового збору; 1500,00 грн. витрат на правову допомогу.
На рішення учасниками судового розгляду може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 08.05.2026 року.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду Вдовичинський А.В.