Справа № 351/1616/25
Номер провадження №1-кп/351/111/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе, Іванівського району, Херсонської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, старшого стрільця ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, 
за ч. 1 ст.382 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачен ий ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2023 у справі №346/6480/23, яка набрала законної сили 29.12.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Однак ОСОБА_4 , незважаючи на притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, всупереч вимогам ч. 1 ст. 1291 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», будучи належним чином ознайомленою з постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2024 у справі №346/6480/23, яка набрала законної сили 29.12.2023, знаючи про заборону керувати транспортними засобами протягом одного року від набрання законної сили вказаним судовим рішенням, маючи реальну можливість виконати рішення суду, що набрало законної сили, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 12.02.2024 о 09:50 год. керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 210990» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Головній у селі Іллінці Коломийського району Івано-Франківської області, де був зупинений поліцейськими СРПП відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області. 
Не виконуючи рішення суду, яке набрало законної сили  ОСОБА_4 порушив один із принципів судочинства - обов`язковість судових рішень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 вину визнав та пояснив, що будучи позбавлений права керувати транспортним засобом, керував автомобілем 12 лютого 2024 року, оскільки не встигав на роботу. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив обвинуваченого карати не суворо, оскільки ОСОБА_4 вину визнає, щиро розкаявся та на даний час є військовослужбовцем.
Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого  ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст. 382 ч.1 КК України, як  умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Призначаючи покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винної, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Приписами статті 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до частини 2 статті 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 382 ч.1 КК України, яке вчинив обвинувачений  ОСОБА_4 є нетяжким злочином. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, однак притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, з лютого 2025 року проходить військову службу, згідно із службовою характеристикою за час проходження служби ОСОБА_4 зарекомендував себе з хорошої сторони, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.
В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченого встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик його небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. 
Суд вважає, що наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, обставини вчинення кримінального правопорушення, його майновий стан та той факт, що останній повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині та щиро розкаявся, дають підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків.
На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, винній особі та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.
Речових доказів у кримінальному провадженні немає. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України  та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один ) рік.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок повідомляти командира військової частини за місцем проходження військової служби про зміну адреси реєстрації місця проживання.
У разі продовження проходження засудженим військової служби контроль за його поведінкою покласти на командира відповідної військової частини.
У разі звільнення з військової частини, зобов`язати ОСОБА_4 згідно ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_6