Справа № 159/1872/26
Провадження № 2/159/1700/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
20 травня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Денисюк Т.В.
з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

у с т а н о в и в:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами № 6593363 від 05.09.2025 та № 45528862 від 06.10.2025 в загальному розмірі 22160,94 гривен.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір в електронній формі №6593363, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 5000 грн строком на 360 днів (з 05.09.2025 до 30.08.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 862,50 грн). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 250 грн за кожен день понадстрокового користування.
Кредитодавець передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система».
ОСОБА_1 порушила умови повернення кредиту, внесла лише один обов`язковий платіж, у зв`язку з чим вимога про стягнення заборгованості заявлена достроково. За відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 19322,50 грн, з них: 5000 грн – тіло кредиту, 4322,50 грн – заборгованість за процентами; 0 грн – комісія; 10000 грн – пеня.
Крім того, 06.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідач ОСОБА_1 уклали у формі електронного документа з використанням електронних підписів Договір про надання коштів у кредит № 45528862, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 1000 гривень, шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок за номером електронного платіжного засобу, строком на 30 днів (з 06.10.2025 до 04.11.2025), із фіксованою процентною ставкою 0,466% в день, зі сплатою комісії за надання кредиту 16% від суми кредиту, тобто 160 грн. Умовами Договору також передбачено нарахування пені на залишок заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4% в день від суми простроченого платежу .
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 45528862 від 06.10.2025 виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 1000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система».
Проте відповідач порушила обумовлені в договорі строки повернення кредиту, внесла два платежі по закінченню строку кредитування, у зв`язку з чим за нею обліковується заборгованість за вказаним договором в розмірі 2838,44 грн, з них 1000 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 139,80 грн — заборгованість за процентами; 160 грн — заборгованість за комісією; 1538,64 грн – пеня.
На час подання позову відповідач заборгованість позивачу не сплатила. 
З урахуванням наведеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» просило стягнути з ОСОБА_1 загальну кредитну заборгованість за двома договорами в розмірі 22160,94 грн, а також 2662,40 гривень судового збору, 4500 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 08.04.2026 суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у заяві від 13.04.2026 просив проводити судовий розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Належним чином повідомлена (рекомендоване повідомлення №R067143887950 з відміткою про отримання адресатом 14.04.2026) відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, правом на подання відзиву не скористалася.
Також, ухвала про відкриття провадження у справі скерована відповідачу на її електронну пошту, що відображено у системі документообігу суду, отримана 16.04.2026.
Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) – 20.05.2026.
Щодо правовідносин за кредитним договором №6593363 від 05.09.2025, суд встановив, що договір підписаний позичальником електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора 682256 (а.с.20 зворот-27).
Сторони погодили умови кредитування: кредит на суму 5000 грн (п.2.2.1), надається строком на 360 днів (п.2.2.2), під 0,95% в день (п.2.2.8). Повернення відбувається шляхом сплати кожні 30 днів обов`язкового платежу, яких повинно бути 11 (п.2.2.4). Перший обов`язковий платіж визначений в розмірі 2287,50 грн в строк до 04.10.2025 (п.2.2.3, 2.2.5). 
Договором передбачена сплата комісії за надання кредиту в розмірі 17,25%, тобто 862,50 грн, а також нарахування пені в розмірі 250 грн в день прострочення грошового зобов`язанні (п.2.2.8).
Перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 05.09.2025 коштів в сумі 5000 грн на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , підтверджено електронною платіжною інструкцією № 11a27397-9b1e-467d-ab17-5dd4804edcbd та довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» від 13.02.2026 № КД-00003507 (а.с.29,30). 
Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.19) кредитор перші 30 днів нараховував проценти по 47,50 грн, що відповідає 0,95%. Відповідач 04.10.2025 внесла перший обов`язковий платіж в сумі 2287,50 грн, з них 1425,00 грн позивачем зараховано на погашення відсотків, а 862,50 грн — на комісію. В подальшому відповідач платежів на погашення кредитної заборгованості не вносила. Починаючи з 05.10.2025 до 03.01.2026 позивач щодня нараховував проценти по 47,50 грн, що відповідає 0,95%;починаючи з 04.11.2025 до 13.12.2025 нараховував пеню (по 250 грн в день).   
Станом на 24.02.2026 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 19322,50 грн, з них: 5000 грн – тіло кредиту, 4322,50 грн – заборгованість за процентами, нарахованими за 121 день з 05.09.2026 до 03.01.2026; 0,00 грн – комісія; 10000 грн – пеня.
Щодо правовідносин за кредитним договором №45528862 від 06.10.2025, суд встановив, що договір підписаний позичальником електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора 45537 (а.с.8 зворот -16).
Перед укладенням договору відповідач пройшла ідентифікацію за допомогою BankID НБУ, про що зазначено у відповідній довідці із відображенням часу скерування персонального коду на електронну пошту відповідача (а.с.17). 
Відповідно до умов договору кредитодовець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (п. 2.1 Договору).
Сума кредиту становить 1000 грн (п.2.2.1). Кредит надається строком на 30 днів (п.2.2.2). За користування кредитом встановлена процентна ставка – 0,466 % в день (п.2.2.3).
Договором передбачена сплата комісії за надання кредиту в розмірі 16% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 160 грн (п.2.2.4), а також визначені підстави для нарахування неустойки (п.10.5)
Перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 06.10.2025 коштів в сумі 1000 грн на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , підтверджено електронною платіжною інструкцією № a89660d2-c28b-4162-bff0-d5c09414264b (а.с.18 зворот) та довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» від 13.02.2026 № КД-000034689 (а.с.17 зворот). 
Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6 зворот - 7) відповідач протягом 30 днів кредитування (з 06.10.2025 до 04.11.2025) платежів не вносила, позивач у цей період нараховував проценти за ставкою 0,466% в день (по 4,66 грн).
Починаючи з 05.11.2025 до 24.12.2025 (50 днів) кредитор щоденно нараховував по 40 грн пені (4% від суми кредиту).
Відповідач після закінчення строку кредитування внесла два платежі: 08.11.2025 в сумі 145,98, 31.12.2025 в сумі 315,38, які позивач зарахував на погашення пені.
Станом на 25.02.2025 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 2838,44 гривень, з яких 1000 грн – основна сума боргу, 139,80 грн – заборгованість за процентами, 160 грн – заборгованість за комісією, 1538,64 гривень – заборгованість за пенею/неустойкою.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
Позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).
В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію» ( далі – Закону).
Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
У постанові від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.
Суд встановив, що кредитні договори, про які йдеться у справі, за формою відповідають вимогам законодавства, підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису.
ОСОБА_1 при укладенні договорів пройшла ідентифікацію за паспортними даними, ідентифікаційним кодом, номером мобільного телефону, погодилася на запропоновані умови кредитування і скористалася кредитними коштами, які були перераховані на її карткові рахунки, а також вносила платежі на повернення кредитної заборгованості за обома договорами.
Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Суд встановив, що відповідач використовувала кредитні кошти, однак вчасно їх не повернула. 
Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за обома кредитними договорами, яка складається з тіла кредиту, процентів, комісії за надання кредитів та неустойки за прострочення відповідачем грошового зобов`язання.
При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергового платежу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору ( частина перша – четверта статті 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
На підставі наданих позивачем доказів суд встановив, що позивач за обома кредитними договорами № 6593363 від 05.09.2025 та № 45528862 від 06.10.2025 проводив нарахування процентів за користування кредитними коштами в межах обумовленого договорами строку кредитування і за ставками, яка відповідають як умовам Договорів, так і вимогам частини п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». 
Також правомірно нарахована комісія за надання кредитів, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, включені в загальні витрати за споживчим кредитом.
Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Наведене узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.
Отже, відповідно до наведених положень вказаного Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту.
Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору.
В силу частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
Сплата комісії передбачена умовами договору № 6593363 від 05.09.2025 в розмірі 862,50 грн та умовами договору № 45528862 від 06.10.2025 в розмірі 160 грн, є складовою загальних витрат за кредитами, відповідач при укладенні кредитних договорів погодилася сплатити комісію за надання кредитів.
Позивач заявив до стягнення 10000 грн неустойки (пені) за Договором № 6593363 від 05.09.2025, та 1538,64 грн за Договором № 45528862 від 06.10.2025.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитними договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка стягненню не підлягає, що зумовлює перерахування розміру заборгованості за обома кредитними договорами.
Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10.10.2019 справа №320/8618/15-ц провадження №61-4393сво18 на суд покладено обов`язок з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню.
Перераховуючи розмір заборгованості за кредитним договором №6593363 від 05.09.2025, суд враховує, що позивач перші 30 днів щодня нараховував проценти за процентною ставкою 0,95% в день від тіла кредиту 5000 грн, що становить 47,50 грн. Відтак на 04.10.2025 розмір заборгованості складався з 5000 грн тіла кредиту, 862,50 грн комісії та 1425 грн процентів (5000х0,95%х30 днів).
Відповідач 04.10.2025 внесла перший обов`язковий платіж в сумі 2287,50 грн, з них позивач правомірно 1425,00 грн зарахував на погашення відсотків, а 862,50 грн — на комісію, а тому на 04.10.2025 заборгованість за кредитом складалася з 5000 грн тіла кредиту.
В подальшому відповідач платежів на погашення кредитної заборгованості не вносила. 
Починаючи з 05.10.2025 протягом наступних 91 дня позивач щодня нараховував проценти по 47,50 грн, що відповідає 0,95% від тіла кредиту 5000 грн, тому на 03.01.2026 заборгованість за відсотками становить 4322,50 грн (5000х0,95%х91).
Враховуючи неправомірність нарахування пені в період дії воєнного стану (з 04.11.2025 до 13.12.2025), загальна сума заборгованості за кредитним договором №6593363 від 05.09.2025, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 9322,50 гривень (5000 грн тіло кредиту+4322,50 грн проценти).
Перераховуючи розмір заборгованості за кредитним договором №45528862 від 06.10.2026, суд встановив, що відповідач протягом 30 днів кредитування (з 06.10.2025 до 04.11.2025) платежів не вносила, позивач у цей період правомірно нараховував проценти за ставкою 0,466% в день від тіла кредиту 1000 грн, тобто по 4,66 грн в день (1000х0,466%). Заборгованість за відсотками у цей період становить 139,80 гривень (4,66х30).
Починаючи з 05.11.2025 до 24.12.2025 (50 днів) кредитор щоденно нараховував по 40 грн пені (4% від суми кредиту).
Відповідач після закінчення строку кредитування внесла два платежі в загальному розмірі 461,36 грн: 08.11.2025 в сумі 145,98, 31.12.2025 в сумі 315,38, які позивач зарахував на погашення пені.
Однак з огляду на неправомірність дій позивача щодо нарахування пені/неустойки в період дії воєнного стану, враховуючи положення п.6.7 Договору, внесені відповідачем після закінчення строку кредитування кошти в сумі 461,36 грн необхідно зарахувати на проценти (139,80 грн), комісію (160 грн), а решту 161,56 грн (461,36-139,80-160) на тіло кредиту, після чого заборгованість за кредитним договором №45528862 від 06.10.2026, яка підлягає стягненню з відповідача, буде складатися з 838,44 грн заборгованості за тілом кредиту (1000-161,56).
Відтак, загальний розмір заборгованості за обома кредитними договорами ставить 10160,94 грн (9322,50 грн (за кредитним договором №6593363)+838,44 грн (за кредитним договором №45528862)).
Щодо судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.
Позивач сплатив судовий збір за ставкою 0,8 в розмірі 2662,40 грн. Позов задоволений на 46% (10160,94х100:22160,94), тому до стягнення підлягає 1224,70 грн судового збору (2662,40х46%).
До судових витрат також відносяться витрати на правничу допомогу (ст.133 ЦПК України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок довести неспівмірність заявлених витрат покладається на відповідача.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4500 грн витрат на правничу допомогу.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір про надання правової допомоги №20-08/25 від 20.08.2025, Витяг з Акту №3-МК приймання-передачі наданої адвокатом Ткаченко Ю.О. правничої допомоги із зазначенням вартості наданих послуг у цій справі.
Відповідач не скористався своїм правом подати заперечення щодо зазначеного розміру судових витрат, тому суд не вбачає підстав для їх зменшення.
Ураховуючи наведене, а також вимоги законодавства щодо відшкодування витрат пропорційно задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2070 грн (4500х46%).
Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 265, 268, 274-278, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 509, 526, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1055, 1054 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість в розмірі 10160 (десять тисяч сто шістдесят) гривень 94 копійки, з яких: 
- за кредитним договором № 6593363 від 05.09.2025 у сумі 9322,50 грн, з них 5000 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 4322,50 грн — заборгованість за процентами;
- за кредитним договором №45528862 від 06.10.2025 у сумі 838,44 грн, що відповідає заборгованості за тілом кредиту.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 1224 (одну тисячу двісті двадцять чотири) гривні 70 копійок судового збору та 2070 (дві тисячі сімдесят) гривень витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», код ЄДРПОУ 39861924, адреса: м.Київ, площа Арсенальна, 1Б.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 20.05.2026.

Головуючий	Т. В. ДЕНИСЮК