СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/970/25
Провадження №2/547/58/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року с-ще Семенівка
Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Самойленко Л.М.
за участю секретаря судового засідання  Вареник К.А.,
учасники судового провадження:
представник позивачки адвокат Шудря В.І. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Шудрі Віктора Івановича до ОСОБА_2 , Семенівської селищної ради, третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович А.М., про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,
УСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Шудря Віктор Іванович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Семенівської селищної ради, третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович А.М., про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4 . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 51,4 кв.м та будинковолодіння АДРЕСА_2 загальною площею 56,5 кв.м.
В період погіршення здоров`я батька позивачка забрала його до себе в квартиру для піклування про нього, з 02 - 06 березня 2023 року він перебував на стаціонарному лікуванні під її наглядом. З 06 - 23 березня 2023 року батька перевели до реанімації обласної лікарні в м. Полтава, де він помер. На момент відкриття спадщини позивачка перебувала з ним у лікарні та піклувалася про нього до самої смерті.
Також спадкоємцем є ще рідний брат позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає в Харківській області у м. Первомайський, який підтримував позивачку у піклуванні про батька і немає претензій для отримання нею спадкового майна. Увесь час позивачка утримувала майно батька, робила поточні ремонти, регулярно сплачувала комунальні послуги, тим самим вважає, що фактично прийняла спадщину. Для оформлення спадкових прав 21.02.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович А.М. із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлого. Нотаріусом була заведена спадкова справа №20/2024 та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущеним строком і неприйняттям спадщини. У зв`язку з цим остання змушена звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 16.09.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці та її представнику 10-денний строк для усунення недоліків.
Позивачкою та її представником в повному обсязі не були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 30.09.2025 позивачці та її представнику було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів.
09.10.2025 представником позивача було усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 14.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 04.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
04.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. 
Представник позивачки – адвокат Шудря В.І. у судовому засіданні позов підтримав та просив задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Зазначив, що позивачка фактично прийняла спадщину оскільки весь час утримувала майно батька, платила комунальні послуги та здійснювала поточний ремонт квартири.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Заявою від 18.11.2025 просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує та підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Вказав, що не подавав заяву на прийняття спадщини після смерті батька і не претендує на його спадкове майно (а.с. 158, 168).
Відповідач Семенівська селищна ради в судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлена належним чином. Заявою на адресу суду від 03.12.2025 просили судовий розгляд здійснити без участі представника Семенівської селищної ради на підставі наявних у справі документів (а.с. 180).
Третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович А.М. в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, свідка, розглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_1 , виданим Оржицькою селищною радою Оржицького району Полтавської області (а.с. 7).
Згідно витягу з реєстру Горішньоплавнівської територіальної громади від 29.08.2025 ОСОБА_1 зареєстрована з 09.06.2017 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 16).
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Семенівським відділом ДРАЦС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.03.2023 (а.с. 8).
Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.10.1992, посвідченого Семенівською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за №1858, ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11).
Крім того, ОСОБА_2 належить будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.11.2007, виданим виконавчим комітетом Заїчинської сільської ради та витягом КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за №16782266 від 23.11.2007 (а.с. 12, 13).
21.02.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідовича А.М. з метою оформлення спадкового майна, відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою нотаріуса від 21.02.2024 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у зв`язку з неприйняттям спадщини (пропущено строк для прийняття спадщини, відсутній факт постійного проживання разом з померлим на час відкриття спадщини).
З долучених платіжних інструкцій, вбачається що позивачка з 07.06.2023 по 12.08.2024сплачувала за комунальні послуги за квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 17-46).
Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_5 пояснив, що проживає по сусідству з квартирою, де проживав ОСОБА_4 , та приблизно з грудня 2022 року і до смерті ОСОБА_4 бачив, що позивачка проживала та робила ремонт у квартирі батька.
Разом з тим, з обставин, викладених у позовній заяві вбачається, що коли у батька погіршилося здоров`я, позивачка забрала його проживати до себе у свою квартиру.
Від допиту іншого залученого свідка ОСОБА_6 представник позивачки відмовився.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України – далі ЦК).
Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦКУ він не заявив про відмову від неї.
У постанові Верховного Суду від 12.07.2022 у справі № 295/15914/19, постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 204/2707/19, постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 569/15147/17 вказано, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті.
Положеннями статті 1269 ЦК визначено, що спадкоємець, який бажає реалізувати своє право на прийняття спадщини, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подає нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений законом.
Тобто, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу.
Відповідно до статті 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. 
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч.2 ст.1270, ст.1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.
Отже, відповідно до норм Цивільного кодексу України з 01.01.2004 підтвердженням прийняття спадщини є звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини або наявність факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.
Прийняття спадщини шляхом вступу у фактичне володіння спадщиною нормами чинного Цивільного кодексу не передбачене, встановлення такого факту є можливим щодо спадщини, яка відкрилась до 01.01.2004.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Як вбачається, у даній справі перешкодою прийняття спадщини позивачкою є відсутність факту прийняття спадщини, а саме позивачка у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не має підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. У зв`язку з цим нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька.
Інших перешкод для оформлення зазначеної спадщини не встановлено. В матеріалах справи наявні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, що входить до складу спадщини.
Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19, від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц.
Враховуючи те, що відмова нотаріуса у видачі свідоцтва на право на спадщину пов`язана з відсутністю факту прийняття спадщини, інших перешкод судом не встановлено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно.
Тобто позивачці необхідним є лише доведення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті або встановлення додаткового строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а не факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, як просить позивачка у позовній заяві.
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 20 червня 2023 року в справі № 554/10517/16-ц (пункт 7.47), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).
Разом з тим, обставини, викладені у позовній заяві та докази, надані суду свідчать лише про те, що позивачка сплачувала комунальні платежі за квартиру батька, починаючи з 07.06.2023 по 12.08.2024 ( після його смерті), утримувала цю квартиру, робила в ній ремонт, тобто на доведення факту фактичного вступу у володіння спадковим майном, що не передбачено нормами чинного Цивільного кодексу, а не на доведення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті.
Належних та достатніх доказів на підтвердження факту постійного проживання позивачки зі спадкодавцем на момент смерті суду не надано. 
Зазначене вище свідчить про обрання позивачкою неналежного способу захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-81, 200, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Шудрі Віктора Івановича до ОСОБА_2 , Семенівської селищної ради, третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович А.М., про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ; адреса для листування: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач – ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ).
Відповідач - Семенівська селищна рада (місцезнаходження: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с-ще Семенівка, вул. Незалежності, 44; код ЄДРПОУ 22538295).
Третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович А.М. (місцезнаходження: АДРЕСА_8 ).
Рішення ухвалене та складене 14.05.2026.

Суддя  Л.М.Самойленко