Справа № 192/297/26 
Провадження № 2/192/920/26 
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

21 травня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді Стрельникова О. О.
за участю секретаря судового засідання – Бондаренко В. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в с-ще Солоне, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості.
На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 05 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 4711839 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, які передбачені договором, який був підписаний в порядку передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору позивач надає відповідачці кредит в розмірі 3500 грн. 00 коп., строком на 360 днів, з 05 червня 2024 року по 31 травня 2025 року, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
На пільговий строк 20 днів з відповідачкою погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,5% в день, проте оскільки відповідачкою не виконано зазначені у договорі умови і до неї застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5% в день.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконав шляхом перерахування 4000 грн. 00 коп. на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_1 , яку було зазначено відповідачкою під час укладення договору.
Крім того, 19 червня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір, відповідно до якого відповідачці надано додатково кошти в розмірі 7000 грн. 00 коп.
02 червня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено договір факторингу № 02-1/06/2025 у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило право вимоги до позивача.
Відповідно до договору факторингу 02-1/06/2025 від 02 червня 2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в загальному розмірі 49601 грн. 10 коп., з яких 10409 грн. 96 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 39191 грн. 14 коп. сума заборгованості за процентами.
Оскільки відповідачка зобов`язання за договором від 05 червня 2024 року не виконала, в неї виникла заборгованість в розмірі 49601 грн. 10 коп., яка складається з 10409 грн. 96 коп. – простроченої заборгованості за кредитом, 39191 грн. 14 коп. простроченої заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі (а. с. 130, 154 зворот). 
Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася причини неявки суду не повідомила (а. с. 151-153).
Суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів, судом відмовлено в задоволені вказаного клопотання, з підстав не відповідності змісту клопотання вимогам ст. 84 ЦПК України.
З`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі надані позивачем на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. 
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. 
Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 05 червня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як позикодавцем, та відповідачкою, як позичальником, був укладений договір № 4711839 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 3500 грн. 00 коп., строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,50% за кожен день користування кредитом, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, які передбачені договором (а. с. 22-31).
Крім того, 05 червня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору № 4711839 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05 червня 2024 року, відповідно до якого відповідачці надано додатково кошти в розмірі 7000 грн. 00 коп., періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів, зі сплатою денної процентної ставки 1,458% (а. с. 36-37).
Згідно повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250610-93 від 10 червня 2025 року, 05 червня 2024 року було перераховано 3500 грн. 00 коп. на карту № НОМЕР_1 (а. с. 50).
Згідно повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250610-95 від 10 червня 2025 року, 19 червня 2024 року було перераховано 7000 грн. 00 коп. на карту № НОМЕР_1 (а. с. 51).
02 червня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 02-1/06/2025, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило позивачу право вимоги за договором.
Відповідно до реєстру боржників, переданих фактору клієнтом за договором вбачається, що за договором розмір заборгованості складає 49601 грн. 10 коп., з яких 10409 грн. 96 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 39191 грн. 14 коп. сума заборгованості за відсотками, і право вимоги сплати заборгованості перейшло до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (а. с. 94-95).
Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за договором № 4711839 від 05 червня 2024 року, станом на 02 червня 2025 року складає 49601 грн. 10 коп., з яких 10409 грн. 96 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 39191 грн. 14 коп. сума заборгованості за процентами (а. с. 44-49).
Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки за договором № 4711839 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05 червня 2024 року заборгованості у загальній сумі 49601 грн. 10 коп., є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 15, 108).
Що стосується вимог про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, то суд зауважує таке.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з позову, позивач вказує, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп.
На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, заяву № 4711839 на виконання доручення від 21 квітня 2026 року до договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг) № 4711839 від 15 грудня 2025 року, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15 грудня 2025 року згідно договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року (а. с. 52, 53).
Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є малозначною і незначної складності, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. 
На підставі викладеного, Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 526-530, 533, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561, 1077, 1082 ЦК України; керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 137, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40, прим. 19 літ. Н, П, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 40966896, заборгованість за договором № 4711839 від 05 червня 2024 року за основною сумою боргу в розмірі 10409 (десять тисяч чотириста дев`ять) грн. 96 (дев`яносто шість) коп., за процентами – в розмірі 39191 (тридцять дев`ять тисяч сто дев`яносто одну) грн. 14 (чотирнадцять) коп., а всього – 49601 (сорок дев`ять тисяч шістсот одну) грн. 10 (десять) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 (сорок) коп. витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 10000 (десять тисяч) грн. 00 (нуль) коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в загальному порядку встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.

Головуючий: суддя Стрельников О. О.