ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
29 травня 2026 року 	Справа № 280/1709/26 м.Запоріжжя 	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу з 01.04.2023 року по теперішній час. Позивач 01.04.2023 уклав контракт з Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України, був прийнятий на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років (23 роки). Строк дії контракту – до оголошення демобілізації. За час проходження служби Позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних дій протягом 6 місяців, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 15.11.2025 № 9688. Відповідно до цього Витягу з протоколу комісія ухвалила рішення про відсутність підстав для включення до проекту наказу на виплату одноразової грошової винагороди старшого солдата ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що в наданих на розгляд комісії документах не відображено до яких саме бойових завдань він залучався. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової винагороди, тому змушений звернутися з цим позовом до суду. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику учасників справи.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперчечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 17.11.2020 та направлений для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України. 01.04.2023 між Позивачем та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України полковником ОСОБА_3 на строк до оголошення демобілізації і призначений на посаду водій 2-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1-ої автомобільної роти автотранспортного батальйону. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України № 5198 від 16.08.2025 було сформовано комісію щодо розгляду документів стосовно можливості виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України. На розгляд комісій надійшов адвокатський запит адвоката Сивової Яни Віталіївни, яка дії в інтересах ОСОБА_1 , стосовно направлення необхідного пакету документів та рішення, щодо виплати одноразової грошової винагороди передбаченої Постановою № 153. 13.12.2025 Комісією було розглянуто надані документи та прийнято рішення щодо відмови у включенні до наказу на виплату одноразової грошової винагороди. Підставами для прийняття такого рішення став той факт, що ОСОБА_1 не приймав безпосередньої участі в бойових діях, у зв`язку із чим не підпадає під вимоги п.4 постанови КМУ 153. Відповідач вважає, що Позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги оскільки в Порядку реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153 чітко зазначено критерії, яким повинні відповідати військовослужбовці, щоб отримати передбачену одноразову грошову допомогу, зокрема, безпосередня участь в бойових діях у визначених районах ведення бойових дій, при цьому, Відповідач зазначає що Позивач перебував на посадах забезпечення, всупереч меті експериментального проекту. Аналізуючи абзац 2 пункту 4 Постанови № 153 можна дійти висновку про наявність, зокрема, наступних кваліфікуючих ознак при яких можлива виплата одноразової грошової винагороди: особа, до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років, повинна бути прийнята або призвана на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX; проходити військову службу; брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема: на тимчасово окупованій російською федерацією території України на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора на території держави-агресора; загальний (сукупний) строк участі безпосередньої участі у бойових діях повинен становити не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025). В обгрунтування безпосередньої участі в бойових діях, Позивач разом з позовною заявою надає, Довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 3688. Чинне законодавство щодо проходження військової служби оперує такими понятт ями як “безпосередня участь у бойових діях” та “безпосередня участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України”. Ці поняття не є тотожними, застосовуються незалежно один від одного та мають на увазі різні дій щодо виконання бойових (спеціальних) завдань. Пункт 4 Постанови № 153 передбачає виплату ОГВ тільки за “безпосередню участь у бойових діях”. Довідка № 3688 за формою Додатку № 6 має назву “Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України”. Жодного посилання на підтвердження участі особи у бойових діях не містить. Пункт 4 Постанови № 153 передбачає виплату одноразової грошової винагороди тільки за “безпосередню участь у бойових діях”. В матеріалах справи наявні витяги з журналів бойових дій, проте в жодному з них не зазначено про те, що Позивач приймав безпосередню участь в бойових діях, наприклад, вступив в стрілецький бій, знищив броньовану бойову машину противника тощо. Крім того зазначає, що перелік бойових (спеціальних) завдань, за участь в яких передбачена виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень на місяць, містить значну кількість підстав, при цьому у більшості випадків безпосереднє ведення бойових дій не є обов`язковим. Таким чином, Позивач помилково ототожнює підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн., передбаченої Постановою № 168 та підстави для виплати одноразової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 153. Також зазначає, що Позивач з 17.11.2020 проходе військову службу тільки у Військовій частині НОМЕР_2 , наявні підстави вважати, що Позивач не приймав безпосередню участь в бойових діях в районах, що визначені в абзаці 2 пункту 4 Постанови № 153, у зв`язку з чим, право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах - не набув. Крім того зауважує, що згідно витягу з послужного списку, Позивач у спірний період (з 01.04.2023 по теперішній) перебував на наступних посадах: водій 2-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1-ої автомобільної роти автотранспортного батальйону; старший водій автомобільного взводу підвозу військово-технічного забезпечення 2-ої автомобільної роти автотранспортного батальйону; Відповідно до абзацу 8 підпункту 1 пункту 3 Постанови № 153, 16.10.2025 Командувачем НГУ було прийнято Наказ № 1217 “Про внесення змін до наказу командувача Національної гвардії України від 09.04.2025 № 418”, відповідно до якого, учасником експериментального проекту при прийомі громадян України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом на посади рядового складу, є ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ). Додатком до даного наказу є перелік штатних посад, на які призначаються громадяни України, які уклали контракт про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу. Посада, яку обіймав Позивач в спірний період, не визначена в цьому переліку, у зв`язку з чим, виплата одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах під час реалізації експериментального проекту, не передбачається. Таким чином, виплата одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. грн. Позивачу, який перебував на посадах та виконував функції забезпечення, не відповідало б меті цього експериментального проекту.
Відповідач зазначає, що Позивач, перебуваючи на посаді водія, не виконував функцій, пов`язаних з безпосереднім застосуванням зброї проти противника. Фактична діяльність Позивача полягала виключно в управлінні транспортними засобами, логістичному забезпеченні підрозділів (перевезення особового складу, пально-мастильних матеріалів та іншого майна), виконанні ремонтних робіт автомобільної техніки в умовах тилу, а також у виконанні доручень командування щодо доставки вантажів. Позивач не перебував у складі штурмових груп, не брав участі в бойових зіткненнях, не здійснював вогонь по противнику, не проводив розвідувальних дій і не виконував завдань, пов`язаних з безпосереднім знищенням живої сили чи техніки ворога. Його служба носила переважно допоміжний, тиловий характер і не була пов`язана з ризиком прямого бойового зіткнення. Навіть якщо автотранспортний батальйон тимчасово перебуває в районі ведення бойових дій (для забезпечення логістики), це не перетворює посаду на бойову. І, як зазначено вище, законодавство чітко розрізняє участь у бойових діях (виконання бойових завдань) та забезпечення бойових дій (логістика, ремонт, постачання). Саме особиста та безпосередня участь конкретного військовослужбовця у веденні бойових дій в районах ведення бойових дій створює підстави для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку визначеному Постановою №153.
Окрім того відповідач зауважив, що відсутність обґрунтування при зазначенні підстав для звільнення від сплати судового збору суперечить принципу змагальності (стаття 9 КАС України), який вимагає, щоб кожна сторона обґрунтовувала свої вимоги/заперечення доказами, а протилежна сторона мала можливість їх перевірити та спростувати. Крім того, принцип диспозитивності та обов`язок Позивача обґрунтувати свої клопотання (включно з клопотанням про звільнення від судового збору) не дозволяють Суду «доповнювати» чи «догадуватися» про підстави замість Позивача. Отже, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні. Відповідач вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, у зв`язку з несплатою судового збору. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою від 29 квітня 2026 року клопотання Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про поновлення процесуального строку на подання відзиву - задоволено. Поновлено строк для подачі відзиву на позовну заяву та прийняти до розгляду відзив на позовну заяву, поданий Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в адміністративній справі № 280/1709/26.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.
З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що позивач – ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 17.11.2020 та направлений для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України. 
01.04.2023 між позивачем та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України полковником ОСОБА_3 укладено контракт на строк до оголошення демобілізації і призначений на посаду водій 2-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1-ої автомобільної роти автотранспортного батальйону. 
З 01.04.2023 по 05.09.2024 позивач проходив військову службу на посаді водія 2-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1-ї автомобільої роти автотранспортного батальйону Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З 05.09.2024 по теперешній час позивач проходить військову службу на посаді водія автомобільного взводу підвозу військово-технічного майна 2-ої автомобільої роти автотранспортного батальйону Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 бригада оперативного призначення Південного ОТО НГУ.
Відповідно до довідки від 15.11.2025 №3688, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України, про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, старший солдат ОСОБА_1 дійсно з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 19.11.2022 по 27.11.2022, з 08.03.2024 по 09.03.2024, за 02.04.2024, 21.04.2024, 28.04.2024, 07.05.2024, 11.05.2024, 23.05.2024, 25.05.2024, 02.06.2024, з 05.06.2024 по 11.06.2024, за 20.06.2024, 28.06.2024, 30.06.2024, 03.07.2024, 05.07.2024, 08.07.2024, 27.07.2024, 16.07.2024, 17.07.2024, 20.07.2024, 21.07.2024, 22.07.2024, 23.07.2024, 24.07.2024, 25.07.2024, 26.07.2024, 27.07.2024, 28.07.2024, 29.07.2024, 30.07.2024, 31.07.2024, за 01.09.2024, 02.09.2024, 03.09.2024, 04.09.2024, 05.09.2024, 06.09.2024, з 07.09.2024 по 10.09.2024, за 11.09.2024, 12.09.2024, 13.09.2024, 14.09.2024, з 15.09.2024 по 16.09.2024, 17.09.204, 18.09.2024, 19.09.2024, 20.09.2024, 21.09.2024, 22.09.2024, 23.09.2024, 24.09.2024, 25.09.2024, 26.09.2024, 27.09.2024, за 07.10.2024, 08.10.2024, 09.10.2024, 10.10.2024, 11.10.2024, 12.10.2024, з 13.10.2024 по 15.10.2024, за 16.10.2024, 17.10.2024, 18.10.2024, 19.10.2024, 20.10.2024, 21.10.2024, 22.10.2024, 23.10.2024, 24.10.2024, 25.10.2024, 26.10.2024, 27.10.2024, 28.10.2024, 29.10.2024, 30.10.2024, 31.10.2024, з 01.11.2024 по 18.11.2024, 25.11.2024, 26.11.2024, 27.11.2024, з 19.12.2024 по 25.12.2024, за 06.04.2025, 10.04.2025, 14.04.2025, 17.04.2025, 21.04.2025, 06.05.2025, 08.05.2025, 12.05.2025, 16.05.2025, 20.05.2025, 24.05.2025, 28.05.2025, 11.06.2025, 12.06.2025, 13.06.2025, 14.06.2025, 15.06.2025, 16.06.2025, 18.06.2025, 19.06.2025, 20.06.2025, 21.06.2025, 01.07.2025, 02.07.2025, 03.07.2025, 04.07.2025, 05.07.2025, 06.07.2025, 11.07.2025, 12.07.2025, 13.07.2025, 14.07.2025, 05.08.2025, 09.08.2025, 11.08.2025, 12.08.2025, 16.08.2025, 17.08.2025, 19.08.2025, 22.08.2025, 25.08.2025, 31.08.2025, 01.09.2025, 02.09.2025, 04.09.2025, 05.09.2025, 07.09.2025, 08.09.2025, 09.09.2025, 10.09.2025, 29.09.2025, 30.09.2025, 01.10.2025, 05.10.2025, 10.10.2025, 13.10.2025, 16.10.2025, 17.10.2025, 21.10.2025, 24.10.2025, 27.10.2025, 28.10.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Запорізькій області, Донецькій області, Харківській області.
Підставою для видачі довідки визначено: накази КЧ №334 від 06.05.2022, №398 від 09.06.2022, №487 від 10.07.2022, №1059 від 08.12.2022, №1485 від 09.04.2024, №1904 від 09.05.2024, №2251 від 10.06.2024, №2638 від 09.07.2024, №3075 від 09.08.2024, №3679 від 10.09.2024, №4268 від 09.10.2024, №4788 від 09.11.2024, №5411 від 05.12.2024, №217 від 10.01.2025, №2949 від 10.05.2025, №3654 від 10.06.2025, №4203 від 10.07.2025, №4933 від 10.08.2025, №6775 від 10.09.2025, №7432 від 10.10.2025 та №7962 від 10.11.2025.
Згідно з Витягом з протоколу засідання комісії щодо розгляду документів стосовно можливості виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 № 11 від 13.12.2025: «на розгляд комісії надійшов адвокатський запит адвоката Сивої Яни Віталіївни, яка дії в інтересах ОСОБА_1 , стосовно направлення необхідного пакету документів та рішення, щодо виплату одноразової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах України, Національної гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» та змін, внесених ПКМУ № 942 від 30.07.2025. 
До адвокатського запиту додано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги, рапорт командира автотранспортного батальйону підполковника ОСОБА_4 , копію паспорту громадянина України, копію військового квитка, витяг з послужного списку, копія наказу командира військової частини, копія довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, копія контракту про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України, витяг з журналу бойових дій роти матеріального забезпечення 9 полку оперативного призначення (далі витяг з ЖБД рмз 9 ПОП) за 01.03.2022, витяг з ЖБД рмз 9 ПОП за 01.05.2022, витяг з ЖБД рмз 9 ПОП за 01.07.2022, витяг з журналу бойових дій 1-ї автомобільної роти автотранспортного батальйону НОМЕР_3 бригади оперативного призначення (далі - витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп) за 02.06.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 20.06.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 28.06.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 30.06.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 03.07.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 05.07.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 08.07.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 24.08.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 25.08.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 26.08.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 28.08.2024, витяг з ЖБД 1авр атб 15 броп за 30.08.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 05.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 06.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 11.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 12.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 13.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 14.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб15 броп за 16.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 17.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 18.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 19.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 20.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 21.09.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 07.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 08.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 09.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 10.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 11.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 12.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 27.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 28.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 29.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 30.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 31.10.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 01.11.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 18.11.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 25.11.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 26.11.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 19.12.2024, витяг з ЖБД 2авр атб 15 броп за 25.12.2024.
З наданих військово-облікових документів з`ясовано, що старший солдат ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний на строкову військову службу до військової частини НОМЕР_2 17.11.2020 року на посаду «стрілець за штатом». З 18.11.2020 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 на посадах солдатського (сержантського) складу. З даним військовослужбовцем укладено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України з 01.04.2023 року до оголошення демобілізації. На даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді «водія автомобільного взводу підвозу військово-технічного майна 2-ої автомобільної роти автотранспортного батальйону». 
Відповідно до записів в ЖБД рмз 9 ПОП, атб 15 броп встановлено періоди виконання завдань, у н.п. Мала Токмачка, Степногірськ, Кам`янське, Оріхів на посаді «старший водій роти матеріального забезпечення» з 01.03 по 01.07.2022 (122 дня), у н.п. Оріхів на посаді «водій автотранспортного батальйону» за 02.06.2024, 20.06.2024, 28.06.2024, 30.06.2024, 03.07.2024, 05.07.2024, 08.07.2024 (7 днів), у н.п. Мирноград, Селидове, Покровськ з 24.08 по 21.09.2024, з 07.10 по 12.10.2024, з 27.10 по 18.11.2024, з 25.11 по 26.11.2024, з 19.12 по 25.12.2024 (67 днів). Загальна кількість днів з виконання завдань – 196.
Зміст записів у витягах з ЖБД рмз 9 ПОП, атб 15 броп, які надані підрозділом відповідають записам в ЖБД рмз 9 ПОП, атб 15 броп (обл. №40дск від 24.02.2022, №127дск від 04.05.2023, №206дск від 14.05.2024, №296дск від 19.07.2024, №360дск від 19.08.2024, №401дск від 24.09.2024, №477дск від 30.11.2024, №481дск від 05.12.2024). 
Відповідно до наказів ГК ЗСУ від 30.03.2022 №101, від 01.04.2022 №102, від 30.04.2022 №125, від 02.06.2022 №157, від 01.07.2022 №184, від 01.08.2022 №212, від 03.07.2024 №293, від 05.08.2024 №361, від 03.09.2024 №400, від 04.10.2024 №461, від 02.11.2024 №503, від 04.12.2024 №546, від 03.01.2025 №5 н.п. Мала Токмачка, Степногірськ, Кам`янське, Оріхів, Мирноград, Селидове, Покровськ входили до районів ведення бойових дій.
Фактів притягнення до кримінальної відповідальності, або притягнення два або більше разів до адміністративної відповідальності за вчинення військових адміністративних правопорушень, стосовно старшого солдата ОСОБА_1 не виявлено.
Старший солдат ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався. Документи щодо підтвердження поранень (контузій, травм, каліцтва), які пов`язані із захистом Батьківщини та надають право на виплату одноразової грошової винагороди – відсутні.
Відповідно до п.4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025 та змін, внесених ПКМУ №942 від 30.07.2025, право на отримання виплати одноразової винагороди у розмірі 1 млн грн за тривалість проходження військової служби в бойових умовах, мають право військовослужбовці, які до 13.02.2025 були призвані або прийняті на вйськову службу у віці до 25 років, проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу «молодший лейтенант», та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення бойових дій, строком, що за сукупністю становить не менше 6 місяців станом на 13.02.2025. …
Відповідно до розділу 9 БССВ ч.1, всебічне забезпечення бою полягає в організації та здійсненні заходів, які спрямовані на створення для бригали, її підрозділів сприятливих умов для виконання визначених бойових завдань. Всебічне забезпеченя бою здійснюється безперервно під час підготовки та у ході бою, включає бойове, морально-психологічне, технічне, тилове та медичне забезпечення. 
Всебічне забезпечення за Бойовим статутом подається як окремий розділ діяльності військ, що «створює сприятливі умови для виконання бойових завдань», але не є самою формою бою.
Додаткова винагорода у розмірі 100000грн, передбачена ПКМУ №168 від 28.02.2022, виплачується як за безпосередню участь у бойових діях, так і за виконанням бойових завдань із всебічного забезпечення в районах ведення бойових дій.
Періоди безпосередньої участі у бойових діях підтверджується виключно на основі визначеного переліку документів, таких як бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів тощо.
Довідка, зазначена в Додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, містить інформацію про участь особи в заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Проте, ця довідка не є документом, що підтверджує безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій для цілей виплати винагороди згідно з постановою №153. Зважаючи на це, періоди, вказані в Довідці, не можуть бути використані як підстава для нарахування винагороди, оскільки вони включають як періоди безпосередньої участі у бойових діях, так і інші періоди, за які виплата не передбачена. 
З наданих на розгляд комісії бойових документів, вбачається, що військовослужбовець виконував завдання щодо всебічного забезпечення підрозділу.
Враховуючи посаду, на якій перебував військовслужбовець під час виконання завдань, відсутність підтвердження у документах, що надані на розгляд комісії, безпосередньої участі у веденні бойових дій у районі виконання бойових завдань. Комісія прийшла висновку, що військовослужбовець здійснював всебічне забезпечення підрозділів, що не підпадають під вимоги п.4 постанови КМУ №153. 
Відмовлено у включенні старшого солдата ОСОБА_1 до проекту наказу про виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000.».
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні і виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
В силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон 2232-ХІІ).
Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
Аналіз наведених положень Постанови №153 свідчить, що право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн або її пропорційної частини виникає не в усіх військовослужбовців, які проходять військову службу під час воєнного стану та перебували в районах ведення бойових дій, а лише за наявності сукупності визначених умов.
Такими умовами, зокрема, є: належність особи до осіб рядового, сержантського чи старшинського складу; прийняття або призов на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років; проходження військової служби; безпосередня участь саме у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій; наявність відповідної тривалості такої безпосередньої участі станом на дату набрання чинності Постановою №153.
Обов`язковою умовою виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень є безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153.
Отже, право на отримання одноразової грошової винагороди має військовослужбовець, який є громадяном України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій на вказаних вище територіях, у тому числі з них ті, які були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу. 
Ключовим для вирішення цієї справи є з`ясування не лише факту перебування позивача у районах ведення бойових дій або виконання ним завдань із забезпечення підрозділів, а саме факту його безпосередньої участі в бойових діях у розумінні пункту 4 Постанови №153.
У контексті застосування п.4 постанови КМУ від 11.02.2025 №153 слід розмежовувати правову категорію - "безпосередня участь у бойових діях" від правової категорії - "безпосередня участь у забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України".
Саме особиста та безпосередня участь конкретного військовослужбовця саме у веденні бойових дій в районах ведення бойових дій створює підстави для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку постанови КМУ від 11.02.2025 №153.
Натомість, особиста та безпосередня участь конкретного військовослужбовця у забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України не створює підстав для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку постанови КМУ від 11.02.2025 №153.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України», бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Суд зазначає, що чинне законодавство розмежовує безпосередню участь у бойових діях та участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Відповідно до Постанови №153 юридично значущим є саме факт безпосередньої участі у бойових діях.
В матеріалах справи міститься довідка від 15.11.2025 №3688, яка за своїм змістом підтверджує участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Зазначена довідка не містить конкретного висновку про те, що позивач у вказані в ній періоди брав саме безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій у розумінні пункту 4 Постанови №153, не розкриває змісту конкретних бойових завдань, до виконання яких залучався позивач, не містить відомостей про його особисту участь у веденні бойових дій.
Суд не заперечує, що довідка військової частини НОМЕР_2 НГУ від 15.11.2025 №3688 є належним доказом участі позивача у відповідних заходах оборонного характеру. 
Разом з тим така довідка не є достатнім доказом саме безпосередньої участі позивача у бойових діях для цілей застосування пункту 4 Постанови №153.
Суд також враховує, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії №11 від 13.12.2025, комісією досліджувалися військово-облікові документи, витяги з журналів бойових дій, довідка про участь у заходах, контракт, рапорти командира тошо. 
За результатами їх розгляду комісія встановила, що позивач виконував завдання у населених пунктах Мала Токмачка, Степногірськ, Кам`янське, Оріхів, Мирноград, Селидове, Покровськ, які належали до районів ведення бойових дій, однак такі завдання виконувалися ним на посадах, пов`язаних із матеріальним, транспортним та логістичним забезпеченням підрозділів.
Зі змісту встановлених судом обставин вбачається, що позивач проходив службу на посадах водія автомобільного взводу підвозу боєприпасів та водія автомобільного взводу підвозу військово-технічного майна автотранспортного батальйону. Саме характер займаних посад та зміст відображених у документах завдань свідчить про виконання позивачем завдань із забезпечення підрозділів, а не про його безпосередню участь у веденні бойових дій.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що виконання завдань із підвозу боєприпасів, військово-технічного майна, логістичного забезпечення, перебування у районах ведення бойових дій або забезпечення діяльності бойових підрозділів саме по собі не є тотожним безпосередній участі у бойових діях.
При цьому суд не применшує значення служби позивача та виконуваних ним завдань під час воєнного стану, однак для цілей отримання одноразової грошової винагороди за Постановою №153 визначальним є не загальна важливість виконуваних функцій, а відповідність таким функціям спеціальним умовам, прямо встановленим пунктом 4 цієї постанови.
Суд також бере до уваги, що Постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та Постанова №153 мають різний предмет правового регулювання і встановлюють різні підстави для виплати відповідних грошових винагород.
Так, додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, може виплачуватись не лише за безпосередню участь у бойових діях, а й за здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, за умови перебування безпосередньо в районах їх здійснення.
Натомість Постанова №153 передбачає виплату одноразової грошової винагороди саме за безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій. Тому факт отримання позивачем додаткової винагороди за Постановою №168 не є безумовною підставою для виплати одноразової грошової винагороди за Постановою №153.
Доводи позивача про те, що загальна тривалість його участі у відповідних заходах становить не менше шести місяців, не спростовують висновків суду, оскільки для застосування пункту 4 Постанови №153 значення має не сукупна тривалість участі у заходах оборони чи забезпечення, а сукупна тривалість саме безпосередньої участі у бойових діях.
Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що позивач протягом не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153 брав саме безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій.
Суд також зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 77 КАС України покладається на суб`єкта владних повноважень. Разом з тим наведене не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, зокрема наявність у нього всіх умов для отримання спірної грошової винагороди.
У цій справі відповідачем надано обґрунтовані пояснення щодо підстав відмови у включенні позивача до проекту наказу про виплату одноразової грошової винагороди, а також наведено мотиви, з яких подані документи не підтверджують саме безпосередньої участі позивача у бойових діях.
Зі змісту витягу з протоколу засідання комісії №11 від 13.12.2025 вбачається, що відповідач здійснив розгляд поданого пакета документів, дослідив військово-облікові документи, витяги з журналів бойових дій, довідку про участь у заходах, відомості щодо займаних посад та характеру виконуваних завдань.
За наслідками такого розгляду комісія дійшла висновку, що позивач виконував завдання із всебічного забезпечення підрозділів, які не підпадають під вимоги пункту 4 Постанови №153.
Отже, в спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності в нього права на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, а відповідачем доведено правомірність відмови у включенні позивача до проекту наказу про виплату такої винагороди.
Стосовно доводів відповідача про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху, у зв`язку з несплатою судового збору, суд зазначає наступне.
Позивач є військовослужбовцем, спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходження військової служби та виплати одноразової грошової винагороди, пов`язаної з виконанням військового обов`язку під час воєнного стану. Отже позивач належить до суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за пунктом 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності залишення позовної заяви без руху у зв`язку з несплатою судового збору, оскільки відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова