Справа № 671/619/26
Провадження № 2/671/702/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року         м. Волочиськ 

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючий суддя   Никифоров Є. О.
секретар судового засідання  Козак Г. А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі – ТОВ «Споживчий Центр», Кредитодавець/Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі – Позичальник/Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позову вказано, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 30.04.2024 р. укладено кредитний договір (оферти) № 30.04.2024-100001488 (надалі – Договір). 
Відповідно до умов кредитного договору № 30.04.2024-100001488 від 30.04.2024 року Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту – 30/04/2024; 2. Сума Кредиту: 10000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається кредит – 140 днів з дати його надання. 4. Дата повернення (виплати) кредиту – 16.09.2024. 5. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі – «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено у односторонньому порядку. 6. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.87% = (12227.39 / 10000)/140 ? 100%. 7. Проценти (економічна сутність – плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку. 8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – «Комісія»; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 20% від суми Кредиту та дорівнює 2000 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. 13. Неустойка: 100 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п. 3.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. 
Згідно з п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-1404. 
Згідно з п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу – день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. 
Згідно з п. 10.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. 
Кредитодавцем документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом.
Позичальником документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий – 0674998949.
Договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. 
Відповідно до Договору від 30.04.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн.
Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. 
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 27.03.2026 р. утворилась заборгованість у розмірі 31000 грн., що складається з: тіла кредиту - 10000,00 грн., процентів - 14000 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 2000 грн., неустойки - 5000 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 30.04.2024-100001488 від 30.04.2024 року у розмірі 31000 грн. та судові витрати.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав відповідь на відзив, згідно якого просить позовні вимоги задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити позивачу у стягненні неустойки, анулювати нарахування комісії за договором, здійснити перерахунок відсотків нарахованих з порушенням чинних обмежень законодавства, взявши до уваги принципи добросовісності та розумності, а також суттєвий дисбаланс в економічній вигоді сторін договору. Розгляд справи просить проводити без її участі.
У своєму відзиві відповідач посилається зокрема на те, що закон прямо не передбачає можливість стягнення будь-яких інших платежів, крім тіла кредиту та процентів. Тобто комісії за надання кредиту або його обслуговування не є обов`язковим елементом кредитного договору і підлягають оцінці на предмет правомірності. Кредитор здійснив нарахування комісії в розмірі 20% від тіла кредиту, без надання реальних додаткових послуг, так як єдиною послугою була видача кредиту, за користування яким Кредитор отримує винагороду у вигляді процентів, тобто в даному випадку комісії за кредитом виступають виключно інструментом незаконного збагачення кредитора і не мають під собою підґрунтя надання будь-яких додаткових послуг відповідачу як споживачу кредитного продукту. У судовій практиці наголошується: якщо комісія за "обслуговування кредиту" або "ведення кредитного рахунку" не супроводжується реальною фінансовою послугою, то така комісія є фактично завуальованим способом підвищення ефективної ставки кредиту і має бути виключена із загального розрахунку зобов`язань. Крім того, нараховані комісії є прихованими відсотками. Також заперечує проти стягнення з неї 14000 грн. відсотків, оскільки загальна сума платежів за кредитом не може перевищувати подвійну суму отриманого кредиту (ч. 5 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування»). Оскільки відповідачем отримано 10000 грн., отже гранична сума платежів за кредитом – 20000 грн. Такі умови договору свідчать про його кабальність та не відповідають добросовісності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Річна відсоткова ставка вказана на цілком дискримінаційному рівні щодо споживача – «Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 27138.17 (двадцять сім тисяч сто тридцять вісім цілих, сімнадцять сотих) процентів.». Також вказує на заборону на нарахування штрафів та їх стягнення під час дії воєнного стану згідно п. 18 ЦК України.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що загальні витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено пункт 5 статті 8, що визначає максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати 1 %. Також, законом України «Про споживче кредитування», передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки. Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Вважає, що вимога про стягнення з відповідача комісії є правомірною, оскільки комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу. З огляду на те, що ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданою. Відповідач не була позбавлена права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Вказує на правомірність вимоги щодо стягнення неустойки, оскільки Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень. На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань.
У запереченні відповідач, крім аргументів, що зазначалися у відзиві додаткового вказує, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Аналіз умов кредитного договору № 30.04.2024 - 100001488 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1310,00 грн., встановлена в договорі, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Отже, сплата позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 2000,00 грн. суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів» та не підлягає стягненню з відповідача. 
Суд, враховуючи викладене, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України розглянув справу за відсутності представника позивача та відповідача.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, судом встановлено наступні обставини.
30.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Споживчий центр» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим прийняла пропозицію позивача укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.1.14. Договору підписання споживачем даної пропозиції (оферти) передбачає надання його згоди на зазначені умови надання споживчого кредиту.
Розділом 2 Договору встановлено технологію (порядок) його укладення, зокрема: Кредитодавець розміщує на власному вебсайті пропозицію укласти електронний договір (оферту). Позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний Позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. Позичальник в особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір. У випадку погодження Кредитодавця на обрані Позичальником умови Кредитодавець у особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця направляє Позичальнику пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання Позичальником. Також для підписання Позичальником відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Позичальнику передається одноразовий ідентифікатор в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. Позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаній пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищевказаному порядку. Примірник договору споживача підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу.
Згідно з п. 3.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. 
Згідно з п. 3.3. Договору дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. 
Згідно із Заявкою кредитного договору № 30.04.2024-100001488 (кредитної лінії) Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 1. Дата надання видачі/кредиту – 30/04/2024; 2. Сума Кредиту: 10000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит – 140 днів з дати його надання. 4. Дата повернення (виплати) кредиту – 16.09.2024; 5. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі – «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 6. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.87% = (12227.39 / 10000)/140 ? 100%. 7. Проценти (економічна сутність – плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. 8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – «Комісія»; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 20% від суми Кредиту та дорівнює 2000 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі Кредиту. 13. Неустойка: 100 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4149-49ХХ-ХХХХ-1404.
Зазначені обставини підтверджуються паперовою копією кредитного договору № 30.04.2024-100001488 від 30.04.2024, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е198. 
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та 30.04.2024 здійснило перерахунок коштів на платіжну картку відповідача на суму 10000,00 грн. через систему LiqPay АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією квитанції від 30.04.2024 (ID платежу: 2456101381, Order ID: O_7D7EE2F3739B64418D5A32939E8287E18958).
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору заборгованість відповідача за кредитним договором № 30.04.2024-100001488 від 30.04.2024 р. складає: - 10000 грн. – основний борг; - 14000 грн. – проценти (нараховані в період з 30 квітня 2024 р. по 16 вересня 2024 р.); - 2000 грн. – комісія; - 5000 грн. – неустойка; - разом – 31000 грн., що підтверджується копією довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, позичальник ОСОБА_1 , Кредитний договір № 30.04.2024-100001488 від 30.04.2024 р. 
Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, позивачем надано достатні докази, що вказують на укладення договору в передбаченій законом формі.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо надмірного розміру нарахованих відсотків з огляду на несправедливість умов кредитного договору та його кабальність, оскільки відповідач до укладення кредитного договору була ознайомлена з його умовами, погодила їх та підписала кредитний договір та паспорт до кредитного договору. Крім того, відповідач не скористалася правом протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів (згідно ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування»). Судом також не встановлено підстав для перерахування відсотків у бік їх зменшення з наступних підстав.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту - Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
- протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно);
- протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).
Таким чином процентна ставка 1%, яка зазначена у договорі відповідає нормам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а розмір нарахованих відсотків – 14000 грн. відповідає строку дії кредитного договору – 140 днів.
Доводи відповідача щодо порушення позивачем принципів розумності, добросовісності та справедливості, а також вимог Закону України «Про захист прав споживачів» суд відхиляє виходячи з наступного.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Такі правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц, від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18, від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19.
Крім того, у постанові ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 вказано, що «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».
Відтак, з аналізу змісту вказаних правових висновків ВС та ВП ВС, стає зрозумілим, що кваліфікувати як несправедливі (а отже і недійсні) можна умови договору щодо нарахування санкцій за порушення однією зі сторін своїх договірних зобов`язань, у разі, якщо їх розмір вносить істотний дисбаланс у обсяг прав та обов`язків учасників правовідношення за договором.
У даному ж випадку заборгованість, що нараховується позивачем у справі, стосується виконання зобов`язань позичальника по сплаті відсотків за користування кредитними коштами (тобто своєрідної оплати за законне та правомірне строкове користування чужим майном), у той час як вищевказані правові висновки стосуються санкційних нарахувань, тобто тих, що мають місце у разі неправомірного користування позичальником отриманими по кредиту коштами, наприклад це може бути неустойка (пеня чи штраф), а також нарахування відсотків річних за приписами ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання грошових зобов`язань.
Посилання відповідача у запереченні на положення ч. 5 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» про те, що загальна сума коштів, що підлягає сплаті споживачем за договором споживчого кредиту, не може перевищувати подвійну суму отриманого кредиту суд визнає неприйнятними, оскільки вищевказана стаття не містить у своєму складі частини 5, а норми, які вказані у цій статті стосуються відповідальності за порушення зобов`язання, а не плати за користування коштами кредиту.
Отже, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 14000,00 грн. відсотків, що нараховані згідно умов договору, є обґрунтованою та підстави для їх зменшення відсутні.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірного нарахування комісії з наступних підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Згідно умов договору – денна процентна ставка складає 0,87 %, тобто відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», у її розрахунок включено також і комісію як частину загальних витрат за споживчим кредитом.
Посилання відповідача на неправомірність нарахування комісії без надання реальних додаткових послуг, визначення комісії як додаткового заробітку кредитора, нікчемності та несправедливості її нарахування суд не бере до уваги, оскільки у договорі вказано, що комісія пов`язана з наданням кредиту, інші додаткові та супутні послуги відсутні, відповідач до укладення кредитного договору була ознайомлена з умовами кредитного договору та погодила їх, підписавши кредитний договір, його умови нею не оскаржувалися. 
Крім того, як зазначалося судом вище, кваліфікувати як несправедливі (а отже і недійсні) можна умови договору щодо нарахування санкцій за порушення однією зі сторін своїх договірних зобов`язань, у разі, якщо їх розмір вносить істотний дисбаланс у обсяг прав та обов`язків учасників правовідношення за договором.
У даному випадку позивачем заявлена вимога про стягнення комісії, що не є штрафною санкцією.
Крім того, суд звертає увагу відповідача, що до позовної заяви позивачем долучено копію договору № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020, який регулює відносини Банку з Клієнтом, згідно з якими Банк надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому та відправлення платежів за допомогою системи LiqPay (як визначено нижче), а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням Клієнта на банківські картки Платників (надалі – «Послуги»). 
Отже, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 2000,00 грн. комісії відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування», підстави для відмови у її задоволенні з підстав несправедливості та незаконності немає.
Суд відхиляє доводи позивача щодо правомірності заявленої вимоги про нарахування неустойки та погоджується в цій частині з позицією відповідача, оскільки вимога про стягнення неустойки не підлягає задоволенню на підставі положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Так, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України, затвердженими законами України, і станом на час розгляду справи воєнний стан в Україні продовжує діяти.
Відповідно, підстави для стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору відсутні, оскільки діє пряма заборона закону на їх нарахування.
Суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору та погодження всіх його істотних умов відповідно до вимог ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», а також факту надання кредиту, невиконання умов договору позичальником.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає тіло кредиту – 10000,00 грн., проценти, обчислені відповідно до умов договору – 14000,00 грн. та комісія за надання кредиту, обчислена відповідно до умов договору – 2000,00 грн., а всього – 26000,00 грн. В стягненні неустойки, яка нарахована позивачем у розмірі 5000,00 грн. суд відмовляє. Тому позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 2232,95 грн. (пропорційно до суми задоволених позовних вимог – 83,87%). 
На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, статтями 526, 541, 549, 610, 612, 1049-1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 30.04.2024-100001488 від 30.04.2024 в розмірі 26000 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2232,95 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ 37356833, рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А.
Відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 05.05.2026.

Суддя            Є. О. Никифоров