ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18809/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/18809/25 (головуючий суддя першої інстанції - Дєєв М.В.) за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України, (третя особа - Некомерційна професійна організація «Асоціація приватних виконавців України») про визнання протиправними, скасування рішення, наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 27.06.2025 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05.06.2025 року №1084/7 Про застосування до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. дисциплінарного стягнення, яким уведено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16 травня 2025 року, оформлене протоколом №90, про задоволення подання Ради приватних виконавців України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, посвідчення №0084, видане 26 червня 2017 року, та про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця;
- зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про притягнення її до дисциплінарної відповідальності на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.05.2025 року, оформленого протоколом № 90, введеного в дію наказом Міністерства юстиції України №1048/7 від 05.06.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця, є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки у відповідачів відсутні підстави для здійснення перевірки діяльності приватного виконавця. Вважає, що відповідачами порушено процедуру накладення на позивача дисциплінарного стягнення, так як остання не була належним чином повідомлена про можливість взяти участь у засіданні дисциплінарної комісії 16.05.2025 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти постанову про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, апеляційна скарга фактично обґрунтована та містить доводи викладені в позовній заяві.
Відповідач - Міністерство юстиції України та третя особа - Некомерційна професійна організація «Асоціація приватних виконавців України» подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період 20.01.2026 року по 12.02.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на скаргу, встановила наступне.
З матеріалів справи вбачається, що на розгляд Ради приватних виконавців України надійшло звернення Міністерства юстиції України №156868/20.4.1/33-24 від 13.11.2024 року щодо дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни у виконавчих провадженнях №75362763 та №75038612.
Рішенням Ради приватних виконавців України №76 від 21.11.2024 року розпочато перевірку діяльності приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. на предмет дотримання норм Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
З метою всебічного, повного та неупередженого розгляду звернення Міністерства юстиції України № 156868/20.4.1/33-24 від 13.11.2024 року, керуючись частиною другою статті 35 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Рада приватних виконавців України 22.11.2024 року звернулась до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. із запитом №517/01-14 щодо надання протягом 15 календарних днів з дня його отримання пояснень по суті викладених у вказаному вище зверненні Міністерства юстиції України обставин та копій відповідних документів.
У відповідь на запит приватним виконавцем пояснень надано не було.
За результатом перевірки Рада приватних виконавців України сформувало та подало до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання від 21.03.2025 року №746/01-14 про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, у якому провина позивача відповідно до всієї сукупності визначених в частині другій статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» є доведеною, наявні всі ознаки складу дисциплінарного проступку у діях приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А., які полягали у прийнятті до виконання підроблених виконавчих документів та вчинення виконавчих дій в межах відкритих виконавчих проваджень.
Відповідно до витягу з протоколу №90 від 16.05.2025 року засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців вирішено задовольнити подання Ради приватних виконавців України від 21.03.2025 року №746/01-14 про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
Наказом Міністерства юстиції України №1084/7 від 05.06.2025 року «Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» відповідно до пункту 4 частини першої статті 44 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.05.2025 року, оформлене протоколом №90, про задоволення подання Ради приватних виконавців України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А., посвідчення №0084, видане 26.06.2017 року, та про застосування до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
Не погодившись з діями відповідачів щодо прийнятого рішення про припинення позивачем діяльності приватного виконавця, позивач оскаржила такі дії та рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі по тексту - Закон №1403-VIII в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Частиною першою статті 37 Закону №1403-VIII передбачено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 35 Закону №1403-VIII рада приватних виконавців України має право за зверненням учасника виконавчого провадження або за власною ініціативою здійснити перевірку діяльності приватного виконавця на предмет дотримання ним: 1) статуту Асоціації приватних виконавців України; 2) Кодексу професійної етики приватного виконавця; 3) рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України, пов`язаних із діяльністю приватних виконавців.
Перевірка Радою приватних виконавців України діяльності приватного виконавця здійснюється шляхом надсилання приватному виконавцю письмового запиту в межах предмета перевірки. Протягом 15 календарних днів з дня отримання запиту приватний виконавець зобов`язаний надати Раді приватних виконавців України пояснення та копії відповідних документів.
Рада приватних виконавців України зобов`язана протягом 30 робочих днів з дня отримання пояснень приватного виконавця або часу, коли такі пояснення мали бути отримані, у разі їх ненадання розглянути надані матеріали на предмет наявності ознак дисциплінарного проступку та вирішити питання щодо внесення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Згідно зі статтею 38 Закону №1403-VIII підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.
Відповідно до статті 39 Закону №1403-VIII дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.
Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.
До складу Дисциплінарної комісії входять дев`ять членів, по чотири члени із яких призначаються Міністерством юстиції України, у тому числі Міністр або заступник Міністра, та з`їздом приватних виконавців України, один член призначається Радою суддів України.
Зазначені органи мають право призначати до складу Дисциплінарної комісії осіб із числа своїх представників, суддів, суддів у відставці, науковців, фахівців у галузі права та приватних виконавців. Персональний склад Дисциплінарної комісії затверджується наказом Міністерства юстиції України. Головою Дисциплінарної комісії є Міністр юстиції України або заступник Міністра юстиції України. Строк повноважень членів Дисциплінарної комісії становить два роки.
Дисциплінарна комісія:
1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності;
2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України;
3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі призначення не менше семи членів комісії.
Рішення Дисциплінарної комісії приймаються на її засіданні за умови присутності не менше п`яти членів комісії, шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії.
У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим.
Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії.
На засіданні Дисциплінарної комісії мають право бути присутніми представники Асоціації приватних виконавців України, громадських об`єднань та медіа.
Згідно із частиною першою статті 40 Закону №1403-VIII дисциплінарна комісія приватних виконавців розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
У зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до підпункту 1 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зупиняються до припинення або скасування воєнного стану в Україні встановлені частиною першою статті 40 цього Закону строки розгляду Дисциплінарною комісією подань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відповідачем строки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності дотримані.
Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1403-VIII Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності:
1) зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності;
2) має право запросити на засідання учасника виконавчого провадження, скарга якого стала підставою для перевірки діяльності приватного виконавця та внесення подання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, для надання додаткових пояснень по суті скарги;
3) має право запросити на засідання та заслухати думку представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших осіб за їхньою згодою.
Як встановлено судом першої інстанції, Дисциплінарна комісія приватних виконавців повідомляла позивача про засідання Комісії листом від 09.05.2025 року за №04-2025/ДК, в якому вказано про необхідність направлення пояснень та клопотань на визначену електронну адресу.
Проте, приватним виконавцем будь-які пояснення з приводу його бездіяльності на адресу Комісії не направлялися, також до Комісії не надходили клопотання щодо наявності поважних причин відсутності позивача на момент розгляду Подання.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 40 Закону №1403-VIII Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень:
- задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення;
- відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця;
- відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
Згідно зі статтею 41 Закону №1403-VIII за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.
Рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.
Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
У разі якщо приватний виконавець протягом року з дня застосування до нього дисциплінарного стягнення не вчинив нового дисциплінарного проступку, він вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.
Так, при розгляді подання відповідачем встановлено, що стосовно наявності або відсутності порушення норм Кодексу приватним виконавцем у виконавчому провадженні №75362763, відкритого 20.06.2024 року на підставі виконавчого листа №201/4229/13-ц, виданого 03.05.2013 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська встановлено, що приватний виконавець, приймаючи до виконання вищезазначений виконавчий лист, не вчинила дій щодо перевірки відповідності виконавчого документу №201/4229/13-ц вимогам, зазначеним у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Тобто, позивач:
- проігнорувала відсутність відомостей щодо прізвища, ім`я, по батькові та посади посадової особи, яка його видала, що є підставою для повернення виконавчого документу відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»; 
- не перевірила чи набрало законної сили судове рішення, на підставі якого, нібито, видано виконавчий лист №201/4229/13-ц, виданий 03.05.2013 року. Здійснивши б таку перевірку за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень приватний виконавець мала б змогу встановити, що позивачем у даній справі є жінка, зокрема, текст даного рішення містить фрази наступного змісту: «..позивач звернулась до суду з даним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь 1200000,00 грн.», «Позивач до суду не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за її відсутності (а.с.15)» тощо, що суперечить резолютивній частині виконавчого листа прийнятого приватним виконавцем до виконання; 
- не з`ясувала питання строків пред`явлення цього виконавчого документу до виконання, зважаючи на дату видачі виконавчого листа у справі №201/4229/13-ц; 
- не перевірила та не піддала сумніву відмітку на виконавчому листі наступного змісту: «п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» 15.12.2022 року Заст. Начальника відділу (підпис) В.О. Чуприна» та відбиток печатки Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного міжрегіонального управління юстиції у Дніпропетровській області», враховуючи перейменування у грудні 2019 року органу, від імені якого здійснено відмітку зазначену вище.
За умов належного виконання своїх професійних обов`язків, приватний виконавець у вищевказаному виконавчому провадженні мала скласти повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 1 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Стосовно наявності або відсутності порушення норм Кодексу професійної етики приватного виконавця приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною у виконавчому провадженні №75038612, відкритого 15 травня 2024 року на підставі виконавчого листа №646/6344/13-ц, виданого Червонозаводським районним судом м.Харкова, відповідачами встановлено наступні факти.
Приватний виконавець, приймаючи до виконання вищезазначений виконавчий лист, не вчинила дій по перевірці відповідності виконавчого документу №646/6344/13-ц, виданого Червонозаводським районним судом м.Харкова вимогам зазначеним у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:
- не перевірила, чи набрало законної сили судове рішення на підставі якого, нібито, видано виконавчий лист №646/6344/13-ц, виданий Червонозаводським районним судом м.Харкова. Здійснивши б таку перевірку за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень, приватний виконавець мала б змогу встановити, що викладена у зазначеному виконавчому листі резолютивна частина рішення не відповідає резолютивній частині рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова, винесеного в цивільній справі №646/6344/13-ц; 
- не з`ясувала питання строків пред`явлення цього виконавчого документу до виконання, зважаючи на дату видачі виконавчого листа у справі №646/6344/13-ц; 
- не перевірила та не піддала сумніву відмітку на виконавчому листі наступного змісту: «Повернуто 30.12.2022 року Д/в п.2, ст.37 ЗУ «Про ВП» та відбиток печатки відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, враховуючи перейменування у грудні 2019 року органу, від імені якого здійснено зазначену вище відмітку. 
За умов належного виконання своїх професійних обов`язків, приватний виконавець у вищевказаному виконавчому провадженні мала скласти повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 1 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Підсумовуючи зазначені вище порушення, здійснені приватним виконавцем під час примусового виконання виконавчих документів у виконавчих провадженнях №№75362763, 75038612, відповідачами встановлено у діях приватного виконавця системність вчинення порушень та прямий умисел приватного виконавця на їх вчинення.
Будь-яких доказів на спростування вказаних у поданні Ради приватних виконавців України від 21.03.2025 року №746/01-14 висновків перевірки позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.
Зазначені грубі порушення свідчать про порушення приватним виконавцем статей 3, 4 Кодексу професійної етики приватного виконавця.
Стаття 3 Кодексу професійної етики приватного виконавця встановлено, що у професійній діяльності приватний виконавець зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного виконання вимог виконавчого документа, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.
Приватний виконавець не може надавати поради, свідомо спрямовані на ухилення від виконання вимог виконавчого документа з боку сторін виконавчого провадження або дій, що сприятимуть цьому з боку інших осіб.
Згідно зі статтею 4 Кодексу професійної етики приватного виконавця етика поведінки у реалізації професійної діяльності приватних виконавців має ґрунтуватися на правових цінностях громадянського суспільства.
Поведінка приватного виконавця повинна сприяти підвищенню авторитету та суспільної довіри й поваги до професії.
Приватний виконавець не повинен допускати у професійній діяльності дій, висловлювань і вчинків, які можуть зашкодити його репутації та авторитету професії приватного виконавця в цілому, зокрема, але не виключно: 
- здійснення примусового виконання рішень, щодо яких чинним законодавством для приватних виконавців встановлено заборону; 
- порушення встановленого чинним законодавством порядку розпорядження грошовими коштами, стягнутих з боржника, та коштів авансування витрат виконавчого провадження, що обліковуються на відповідних рахунках приватного виконавця та не є його доходом; 
- умисне невжиття заходів щодо збереження матеріалів виконавчого провадження, архіву приватного виконавця; 
- стягнення з боржника документально не підтверджених витрат виконавчого провадження.
Поведінка приватного виконавця не ґрунтується на правових цінностях громадянського суспільства та руйнує авторитет, суспільну довіру та повагу до професії в цілому, що є порушенням статті 4 Кодексу.
Статтею 27 Кодексу професійної етики приватного виконавця передбачено, що з метою всебічного та неупередженого розгляду скарг на дії приватного виконавця щодо порушення ним норм цього Кодексу члени Комітету з етики повинні дослідити усі факти, наведені скаржником і виконавцем. Дослідження фактів, що могли призвести до порушення норм цього Кодексу, повинно мати хронологічний характер і взаємний зв`язок.
Порушення норм Кодексу професійної етики приватних виконавців повинно мати прямий умисел з боку приватного виконавця.
Водночас, для застосування дисциплінарного стягнення необхідна сукупність всіх зазначених елементів, а не лише факт формального порушення закону або підзаконного акту.
Частина друга статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає лише підставу для ймовірного застосування дисциплінарного стягнення до приватного виконавця; у процедурі ж притягнення до дисциплінарної відповідальності орган, уповноважений згідно із законом на застосування дисциплінарних стягнень, зобов`язаний встановити всі вищеозначені елементи в сукупності:
- порушення приватним виконавцем закону/статуту Асоціації приватних виконавців України/Кодексу професійної етики приватних виконавців/рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України, пов`язаних із діяльністю приватних виконавців, 
- його вину, 
- наявність негативних наслідків, які наступили в результаті дій приватного виконавця, 
- причинний зв`язок між цими діями, вчиненими в процесі примусового виконання рішення і негативними наслідками.
Інакше рішення органу, уповноваженого на застосування дисциплінарного стягнення, буде вважатися таким, що порушує процесуальні гарантії належного судового розгляду, встановлені частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Проте, дослідження матеріалів перевірки дозволяє дійти висновку про наявність ознак складу дисциплінарного проступку у діях приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. 
– Протиправність діяння: примусове виконання підроблених виконавчих документів, порушення статей 3, 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців;
- Форма вини: прямий умисел; 
- Негативні наслідки: порушення принципів верховенства права та законності, завдано шкоди авторитету та позитивному іміджу професії приватного виконавця;
- Причинний зв`язок між діянням та його негативними наслідками: внаслідок прийняття приватним виконавцем до виконання підроблених виконавчих документів, завдано матеріальної шкоди боржникам за відповідними виконавчими провадженнями; завдана шкода авторитету та позитивному іміджу професії приватного виконавця.
Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна свідомо допустила порушення норм Кодексу професійної етики приватних виконавців України, яке є підставою для застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Провина приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. відповідно до всієї сукупності визначених в частині другій статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» є доведеною, наявні всі ознаки складу дисциплінарного проступку у діях приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А., які полягали у прийнятті до виконання підроблених виконавчих документів та вчинення виконавчих дій в межах відкритих виконавчих проваджень.
Діяльність Дисциплінарної комісії приватних виконавців врегульована приписами Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року № 3791/5.
Згідно із пунктом 3 Положення основними завданнями Дисциплінарної комісії є: розгляд питань про притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків; прийняття рішень про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання Мін`юсту, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Мін`юсту чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 4 Положення).
Рішення Дисциплінарної комісії приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим (пункт 15 Положення).
Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом двох робочих днів після засідання Дисциплінарної комісії (пункт 16 Положення).
Члени Дисциплінарної комісії мають право: вивчати матеріали, подані на розгляд Дисциплінарної комісії; заявляти клопотання, висловлювати власну думку з питань, що розглядаються; брати участь у прийнятті рішення шляхом голосування; висловлювати окрему думку, оформлену в письмовому вигляді (пункт 19 Положення).
Розгляд подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи (пункт 25 Положення).
За результатами розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарна комісія приймає рішення про: задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, передбаченого частиною першою статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; відхилення подання та направлення матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; відхилення подання та відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 26 Положення).
У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року (пункт 27 Положення).
Рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Мін`юсту (пункт 29 Положення).
На підставі пункту 30 Положення №3791/5 рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Мін`юсту. Дата видання наказу Мін`юсту є датою застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Таким чином, положеннями статті 40 Закону №1403 та пункту 4 Положення №3791/5 закріплено, що вирішення питання про встановлення факту вчинення приватним виконавцем дисциплінарного проступку, притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та визначення виду дисциплінарного стягнення належить до компетенції саме Дисциплінарної комісії.
Водночас, аналіз вищенаведених норм у сукупності з положеннями Закону №1403, які визначають порядок розгляду питання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, дає підстави для висновку про те, що Дисциплінарна комісія у процедурі дисциплінарного провадження зобов`язана розглянути на своєму засіданні подання Ради приватних виконавців України по суті виявлених порушень у діяльності приватного виконавця, заслухати пояснення останнього з цього приводу та шляхом голосування прийняти одне з рішень, перелічених у частині четвертій статті 40 Закону №1403, врахувавши, у разі задоволення подання, обставини, які мають суттєве значення для обрання виду дисциплінарного стягнення (частина п`ята статті 40 Закону №1403).
Судом першої інстанції досліджено рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.05.2025 року, оформлене протоколом № 90 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців в частині застосування до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги, що відповідачем при прийнятті рішенні, крім іншого, були враховані допущені позивачем неодноразові порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про порушення приватним виконавцем Кодексу професійної етики приватних виконавців України. Крім того, встановлені Комісією обставини, свідчать про свідоме допущення позивачем вказаних порушень.
Отже, визначаючи вид стягнення, відповідач врахував характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному рішенні про застосування заходу стягнення.
Так, протягом 2024-2025 років відповідно до підпункту 4 пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. тричі зупинялась строком на один місяць за результатами виявлення грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі наказів Міністерства юстиції України №2635/7 від 29.10.2024 року, №220/7 від 06.02.2025 року та №598/7 від 24.03.2025 року.
Також, відповідачем враховано наслідки та розмір заподіяної шкоди, а саме у виконавчому провадженні №75362763, відкритому на підставі підробленого виконавчого документа, приватним виконавцем списано з рахунків боржника в банках кошти в сумі 1324322,95 грн.; у виконавчому провадженні №75038612, відкритому на підставі підробленого виконавчого документа, списано з рахунків боржника в банках кошти в сумі 1762287,37 грн..
Вказані обставини позивачем в апеляційній скарзі не спростовано.
Порушень порядку проведення засідання та розгляду подання Ради приватних виконавців України судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.
Апеляційний суд зазначає, що зі змісту спірного рішення комісії вбачається, що комісія, застосувавши до позивача дисциплінарне стягнення у виді припинення діяльності приватного виконавця, у повному обсязі надала оцінку доводам позивача та обґрунтувала необхідність застосування саме такого виду стягнення за результатами розгляду подання. Крім того, надано оцінку характеру вчиненого порушення, його систематичності, сукупності з іншими порушеннями, наявності/відсутності негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному рішенні про застосування заходу стягнення, що у свою чергу свідчить про те, що рішення прийняте з дотриманням норм чинного законодавства України.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. 
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/18809/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/18809/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя В.А. Шальєва