справа № 619/2359/26
провадження № 2/619/1600/26

РІШЕННЯ
іменем України
23 червня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області 
у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Вишневської О.П.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту, встановив: 
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: скасувати арешт нерухомого майна, а саме постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та оголошення заборони відчуження №31765089 від 19.04.2012, накладеного старшим державним виконавцем Дергачівської ВДВС Шеломковою Т.П. на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і на даний час користується житлом, сплачує комунальні послуги, тобто виконує всі обов`язки власника житла. Її брат, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за його проханням був зареєстрований за її адресою у зазначеній квартирі з 1997 року по 2014 рік. 14.04.2012 за №31765089 старшим державним виконавцем Дергачівської ВДВС Шеломковою Т.П. був накладений арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Шеки Миргородського району Полтавської області ОСОБА_2 помер. Вказана квартира з 1981 року належить позивачу, а 04.12.1994 вона отримала свідоцтво про право власності на житло, видане комісією по приватизації державного житлового фонду Солоницівського АТП-2061. ОСОБА_2 не мав відношення до квартири позивача. Вона ніколи не мала боргів. На даний час є інвалідом ІІ групи по зору, потребує сторонньої допомоги, вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, т.я. винесене помилково.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
У судове засідання позивач та її представник – адвокат Клімов М.П. не з`явилися, адвокат Клімов М.П., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Руденко Т.П. у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, рішення винести відповідно вимог чинного законодавства.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до паспорту громадянина України НОМЕР_1 – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Новоолександрівка Вовчанського району Харківської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 21.08.1981 (а.с. 5).
Згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 виданого Пенсійним фондом України 07.09.2016 та довідки серії МСЕ № 009632 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 інвалід ІІ групи, загальне захворювання по зору, довічно (а.с. 7, 8). 
На підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1994 виданого комісією по приватизації державного житла фонду Солоницівського АТП-2061, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 01.12.1994 №448. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована Дергачівським МБТІ на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності та записаний у реєстрову книгу за №488П (а.с. 9).
Матеріали справи містять технічний паспорт, виготовлений на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що знаходиться у власності ОСОБА_1 (а.с. 10).
З повідомлення про надання субсидії №4815 вбачається, що ОСОБА_1 , власнику квартири за адресою: АДРЕСА_1 призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на 6 місяців, з 01.01.1996 по 30.06.1996 (а.с. 12).
Як вбачається з відомості наданої головним спеціалістом сектору реєстрації місця проживання та ведення РТГ Солоницівської селищної ради відділу «ЦНАП» Марціновської А.А. про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №11.1-32/316 від 12.03.2026 – за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 21.08.1981 по теперішній час (а.с. 3).
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 5 березня 2026 року № 466912604 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 12446227, зареєстровано: 27.04.2012 за № 12446227, реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження та його відчуження, 31765089, 19.04.2012 ВДВС Дергачівського РУЮ старшим державним виконавцем Шеломковою Т.П., об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Запис містить інформацію щодо власника нерухомого майна – ОСОБА_2 (а.с. 2).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Шеки Миргородського району Полтавської області, актовий запис №1, про що свідчить ксерокопія повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 4). 
Листом начальника Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції А. Бєльського №27315 від 02.04.2026 ОСОБА_3 повідомлено, що заборона на нерухоме майно відповідно довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер обтяження 12446227, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника 31765089, Дергачівський відділ державної виконавчої служби, об`єкт обтяження за адресою: АДРЕСА_2 . Ідентифікувати причини обтяження станом на теперішній час не має можливості. Згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 02.04.2026 виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 на виконання не перебувають (а.с. 13-14).
Застосовані норми права, мотиви та висновки суду.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦПК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, зокрема, якщо ці порушення поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, 386, 391 ЦК України.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”).
Згідно з ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно з ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
При цьому ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
У постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 337/2402/22 (провадження № 61-7442св23) зазначено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
У постанові Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 756/12092/24 зазначено, що “під час розгляду справи необхідно встановити, зокрема: 1) в межах якого виконавчого провадження накладений арешт, 2) на підставі яких виконавчих документів, 3) хто є боржником та особою, в інтересах якої накладений арешт (стягувачем), та у випадку з`ясування вказаних обставин обговорити питання залучення цих осіб до участі у справі як співвідповідачів та/або заміни відповідача. Зокрема, відповідач має повідомити чи є (була) боржником у виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт. У разі об`єктивної неможливості встановлення вказаних обставин (відсутність чи знищення документів, тощо), суду необхідно врахувати положення Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Перший протокол) згідно з якими кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном та з`ясувати наявність законних підстав для продовження дії арешту, накладеного на квартиру позивачки у 2005 році”.
Позивач просить припинити обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та оголошення заборони відчуження №31765089 від 19.04.2012 накладеним старшим державним виконавцем Дергачівської ВДВС Шеломковою Т.П. на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що за даними Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства № 27315 від 02.04.2026 виконавчих проваджень, в яких боржником є ОСОБА_2 на виконанні у відділі не перебуває. 
Ідентифікувати причини обтяження станом на теперішній час не має можливості.
Позивачу роз`яснено, що арешт може бути знято за рішенням суду.
За даних обставин неможливо встановити в межах якого виконавчого провадження накладений арешт, 2) на підставі яких виконавчих документів, 3) хто є боржником та особою, в інтересах якої накладений арешт (стягувачем).
Судом встановлено, що за даними автоматизованої системи виконавчі провадження, в яких боржником є ОСОБА_2 відсутні.
Отже, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для обтяження на майно судом не встановлено, оскільки Дергачівським відділом державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства було повідомлено, що неможливо ідентифікувати арешт, який був накладений на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження 12446227, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника 31765089, Дергачівський відділ державної виконавчої служби. Згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 02.04.2026 виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 на виконання не перебувають. 
Арешт майна є обмеженням права власності, гарантованого, Конституцією України (ст. 41).
Якщо орган ДВС не може підтвердити існування виконавчого провадження, не може встановити підставу накладення арешту, то таке обмеження права власності є безпідставним.
Звернувшись до відділу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту, позивач отримав відмову, мотивовану тим, що у відділі відсутні матеріали виконавчого провадження, а встановити підстави накладення арешту неможливо.
Відповідачем не надано суду доказів існування виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно позивача, а також не підтверджено наявність будь-яких невиконаних рішень, що підлягають примусовому виконанню.
За таких обставин суд доходить висновку, що подальше існування арешту майна позивача без встановленої правової підстави є безпідставним обмеженням його права власності.
Доказів даного обтяження матеріали справи не містять, відомості щодо змісту постанови, підстав винесення, обсягу та характеру обтяження відсутні.
За таких обставин суд позбавлений можливості встановити правові підстави накладення арешту, перевірити його законність, обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства, а також визначити, чи поширюється відповідне обтяження саме на спірне майно.
Відповідно до принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного процесу, обов`язок доведення обставин, які обґрунтовують наявність обтяження, покладається на сторону, яка на нього посилається. Відсутність таких доказів свідчить про недоведеність факту належного накладення арешту.
З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 .
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, Таким чином, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.
Керуючись ст. 316, 321, 391 ЦК України, ст. 10-13, 77-80, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд –
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Припинити обтяження речових прав на нерухоме майно, що наявне в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: реєстраційний номер обтяження 12446227, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 31765089, 19.04.2012, відділ державної виконавчої служби РУЮ старший державний виконавець Шеломкова Т.П., об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач: Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ 41430510, місцезнаходження: 62302, Харківська область, м. Дергачі, вул. Садова, буд. 10.

Суддя  О. В. Пруднікова