КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/12607/2026
справа №362/462/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.,
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», поданою адвокатом Юхименком Юрієм Юрійовичем, на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року, постановлену під головуванням судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

1. Короткий виклад обставин справи.
В січні 2026 року до суду звернулось ТОВ «Сучасний Факторинг» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року позовну заяву повернуто позивачеві. 
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав на порушення позивачем об`єднання в одному позові двох основних позовних вимог за кредитним договором №10200841529 від 19 серпня 2020 року в розмірі 4471,63 грн та за кредитним договором №20210047243 від 19 листопада 2021 року в розмірі 31 716,34 грн, які не пов`язані між собою підставою їх виникнення та поданими доказами.
Суд зазначив, що об`єднання позовних вимог у цій справі може мати негативні наслідки, оскільки під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених кредитних договорів, установити обставини дотримання, виконання / невиконання сторонами умов цих договорів, мети та обставин їх укладення, а також правильність заявлених до стягнення сум.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Юхименком Ю.Ю., який діє в інтересах ТОВ «Сучасний Факторинг», подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на її незаконність та необґрунтованість. 
Вказує, що у розумінні частини 1 статті 188 ЦПК України можливо об`єднувати в один позов вимоги, які заявлено одним й тим самим позивачем до одного й того самого відповідача, які виникли з тотожних підстав і пов`язані між собою тотожними способами захисту порушеного права.
У цій справі спірні правовідносини виникли на підставі двох кредитних договорів, позивачем та відповідачем за якими є ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_1 відповідно, відтак, на думку позивача, суд помилково зробив висновок про збільшення кола учасників справи як причину складення вирішення справи за об`єднаними позовними вимогами. При цьому, спосіб захисту прав позивача за обома кредитними договорами ? стягнення заборгованості у зв`язку із їх невиконанням відповідачем. Докази у справі однотипні: кредитні договори, розрахунки, виписки, інше.
Заперечує проти посилань суду першої інстанції на постанови касаційного суду у справах №910/11811/18, №916/2733/18, оскільки у таких касаційний суд переглядав питання об`єднання позовних вимог у справах, що розглядаються у господарському судочинстві, у наведених справах відмінний суб`єктний склад учасників справи, а предметом вказаних справ є відшкодування шкоди, відтак висновки касаційного суду у наведених справах уважає незастосовчими до справи, що переглядається. 
Стверджує, що судом проігноровано принци процесуальної економії та уникнення множинності спорів. Суд не був обмежений у праві роз`єднати позовні вимоги у справі, якщо зробить висновок про порушення правил об`єднання позовних вимог, а тому уважає оскаржувану ухвалу передчасною. Зварення позивача із двома позовами до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості потенційно створить ризики ухвалення різних рішень між тими самими сторонами.
Убачає у наведеному прояв надмірного формалізму. 
Посилається на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.12.2022 у справі №182/1919/22.
Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду суду першої інстанції.
Судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на відповідача. 
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
5. Позиція учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
В січні 2026 року до суду звернулось ТОВ «Сучасний Факторинг» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У позові просить:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором №10200841529 від 19 серпня 2020 року в розмірі 4471,63 грн 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором №20210047243 від 19 листопада 2021 року в розмірі 31 716,34 грн.
Позивачем надано кредитний договір №10200841529 від 19 серпня 2020 року та документи на підтвердження видачі вказаного кредиту, а також кредитний договір №20210047243 від 19 листопада 2021 року та додатки до цього договору, у тому числі виписки товариства з особового рахунку відповідача за цими договорами щодо здійснення відповідачем оплат у рахунок погашення кредитних заборгованостей. 
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Згідно пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
Відповідно до окремих положень статті 188 ЦПК України:
1. В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
2. Суд з урахуванням положень частини 1 цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:
1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;
2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;
3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
4. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
5. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
6. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.
Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
7. Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
Апеляційний суд зазначає, що однорідними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних підстав. При цьому, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
Апеляційний суд не погоджується із посиланням суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15.02.2019 по справі №910/11811/18 та від 25.07.2019 по справі №916/2733/18, з огляду на таке. 
У наведених справах Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк професійного фінансування", звертався до господарського суду із позовами до декількох відповідачів фізичних осіб (18 відповідачів у справі №910/11811/18 та 20 відповідачів у справі №916/2733/18) про стягнення шкоди, заподіяної банку та його кредиторам, що вказує на об`ємний предмет доказування у вказаних справах. 
Крім того, значна кількість відповідачів об`єктивно ускладнює вирішення спору у зв`язку із необхідністю суду надавати оцінку обставин справи щодо кожного з відповідачів. 
Із змісту позовних вимог справи, що переглядається апеляційним судом, убачається, що за своїм характером вимоги щодо стягнення заборгованості за двома кредитними договорами є основними вимогами позову. 
Убачається однорідний суб`єктивний склад учасників справи, а предметом позову є стягнення кредитної заборгованості за кредитними договорами. При цьому, звернення одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача з приводу кредитних заборгованостей, що виникли з різних кредитних договорів, за умови, що такі укладено між цими позивачем та відповідачем, не може бути розцінено як порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог. 
Так, суд першої інстанції за результатами розгляду позову вправі задовольнити вимоги за обома кредитними договорами повністю або частково, відмовити у задоволенні вказаних вимог за обома кредитними договорами, або задовольнити вимогу за одним кредитним договором і відмовити у задоволенні вимоги за іншим кредитним договором.
З урахуванням вище наведеного, колегія суддів уважає, що висновки суду першої інстанції про порушення правил об`єднання позовних вимог є помилковими.
Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За наведених обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», подану адвокатом Юхименком Юрієм Юрійовичем, задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова