Справа № 420/14974/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 14.05.2025 надійшов позов військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) до ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 26833,75 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11 березня 2023 року №43- ОС, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 з 11 березня 2023 року та відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 15 серпня 2023 року №491-ОС, виключено з усіх видів забезпечення.
Позивач вказує, що відповідачу було повторно нараховано допомогу для оздоровлення за 2023 рік на підставі наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у розмірі 26833, 75 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять три грн. 75 коп.), оскільки військовослужбовець свідомо розуміючи, що за попереднім місцем служби ним було подано рапорт про виплату допомогу для оздоровлення, яка надається один раз на рік та достеменно знаючи, що зазначена виплата була отримана, повторно подав рапорт за новим місцем служби для повторного нарахування та отримання допомоги для оздоровлення розуміючи, що зазначені кошти йому не належать.
Ухвалою судді від 19.05.2025 року позов залишено без руху.
За вх.№ЕС/51938/25 від представника позивача до суду надійшла заяву про поновлення строку звернення до суду
Ухвалою судді від 19.06.2025 року заяву військової частини НОМЕР_3 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду задоволено, поновлено військовій частині НОМЕР_3 пропущений строк на звернення до суду з даною позовною заявою, прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвала від 19.06.2025 року направлялась за місцем проживання відповідача, проте була повернута підприємством поштового зв`язку до Одеського окружного адміністративного суду по причині “за зазначеною адресою не проживає”, про що складена довідка ф.20 від 26 червня 2025 року.
Станом на дату вирішення даної справи, відзиву на позов до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11 березня 2023 року №43-ОС, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, зарахованого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 06.03.2023 року №297-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, з 11 березня 2023 року.
Згідно з наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 15 серпня 2023 року №491-ОС, виключено з усіх видів забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 (1-029731), призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, інспектора прикордонної служби 2 категорії водія першої групи розвідки розвідувальної прикордонної застави четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, звільненого наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №487-ОС від 14 серпня 2023 року з військової служби за підпунктом «г» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи 11 групи), пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, без права носіння військової форми одягу, з урахуванням часу на здавання справ та посади, з 16 серпня 2023 року.
30.03.2023 головним сержантом ОСОБА_1 подано по команді до начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону рапорт від № 2.4/4319/23-Вн щодо отримання допомоги на оздоровлення за 2023 рік.
Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 12.05.2023 №216-ОС «Про виплату допомоги на оздоровлення» та додатку до нього головному бухгалтеру - начальнику фінансово-економічного відділу визначено забезпечити виплату допомоги на оздоровлення у травні 2023 головному сержанту ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з реєстру перерахувань на карткові рахунки відповідно до розрахунково-платіжної відомості від 29.05.2023 №37 та розрахунково-платіжної відомості №18 від 29.05.2023 НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, ОСОБА_1 було виплачено допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 26833,75 грн.
При цьому, як вбачається з грошового атестату головного сержанта ОСОБА_1 від 10.03.2023 №97, виданого НОМЕР_4 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ), відповідачу військовою частиною НОМЕР_5 було виплачено допомогу на оздоровлення за 2023 рік.
Згідно з наказом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 16.11.2024 року № 4643-АГ “Про результати службового розслідування” вбачається, що відповідно до наказів НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 29.08.2024 №3104-АГ «Про призначення службового розслідування», від 01.10.2024 № 3643-АГ «Про продовження терміну службового розслідування» та від 17.10.2024 №4016-АГ «Про продовження терміну службового розслідування», з метою з`ясування причин та обставин факту безпідставної виплати 82 військовослужбовцям допомоги на оздоровлення, виявлених внутрішнім аудитом Державної прикордонної служби України під час проведення оцінки діяльності НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону за період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2024 року, проведено службове розслідування. 
За результатами службового розслідування встановлено: “...Факти порушень, які викладені у пункт 4 Рекомендації за результатами внутрішнього аудиту НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України за період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2024 року, підтвердились.
Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», безпідставну виплату допомоги на оздоровлення слід рахувати, як дворазове нарахування заробітної плати (виду грошового забезпечення) за один і той самий період, що визначається як рахункова помилка. 
Також встановлено обставини, які свідчать про незадовільне ставлення до вимог підпунктів 28.7, 28.24 наказу Державної прикордонної служби України від 28.02.2006 №155, яким затверджено «Інструкція про організацію фінансового господарства в органах Державної прикордонної служби України, підпунктів 1, 8 розділу IV глави 7 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 та пункту 2 Посадових інструкцій персоналу фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби), затвердженої наказом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 10.02.2023 №1-ОД «Про затвердження посадових інструкцій керівництва загону та Положень про структурні підрозділи» та наказом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 22.06.2023 №873-АГ «Про затвердження посадових інструкцій керівництва загону та Положень про структурні підрозділи», з боку окремих військовослужбовців (працівників) фінансово-економічного відділу НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, під час перевірки поданих документів, на підставі яких здійснюється нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення”.
Даним наказом, зокрема, наказано помічнику начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону – начальнику відділу юридичного забезпечення вжити заходів щодо проведення претензійно – позовної роботи з питань відшкодування незаконно набутих грошових коштів (дворазово нарахованої допомоги на оздоровлення) наступним (колишнім) військовослужбовцям: головний сержант ОСОБА_1 – 26833,75 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять три грн сімдесят п`ять коп.) грн.
У позові зазначено, що відповідачу було повторно нараховано допомогу для оздоровлення за 2023 рік на підставі наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у розмірі 26833,75 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять три грн. 75 коп.), оскільки військовослужбовець свідомо розуміючи, що за попереднім місцем служби ним було подано рапорт про виплату допомогу для оздоровлення, яка надається один раз на рік та достеменно знаючи, що зазначена виплата була отримана, повторно подав рапорт за новим місцем служби для повторного нарахування та отримання допомоги для оздоровлення розуміючи, що зазначені кошти йому не належать.
Вирішуючи спірні правовідносини суд зазначає.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011).
Відповідно до статті 1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. На підставі ч. 1 статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до ч. 4 статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 558).
Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції №558, ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).
Згідно з п. 1 глави 7 розділу IV Інструкції № 558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення.
Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Згідно з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
У спірних правовідносинах висновком службового розслідування встановлений факт повторної виплати відповідачу у 2023 році допомоги на оздоровлення.
Також позивачем встановлено, що відповідач свідомо розуміючи, що за попереднім місцем служби ним було подано рапорт про виплату допомогу для оздоровлення, яка надається один раз на рік та достеменно знаючи, що зазначена виплата була отримана, повторно подав рапорт за новим місцем служби для повторного нарахування та отримання допомоги для оздоровлення розуміючи, що зазначені кошти йому не належать. 
Відповідно до п. 2 глави 2 розділу IV Інструкції №558 допомога (для оздоровлення) надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) - на підставі наказу начальника вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Суд у межах спірних правовідносин не вдається до перевірки дій посадових осіб позивача, які нараховували та виплачували кошти позивачеві допомогу для оздоровлення.
Разом із тим, на переконання суду, надані позивачем докази підтверджують те, що безпідставне отримання відповідачем допомоги для оздоровлення в сумі 26833,75 грн. є, в тому числі, й наслідком його недобросовісних дій, оскільки відповідач не міг не знати про те, що ним двічі (за старим та за новим місцями служби) подано два рапорти про отримання допомоги на оздоровлення, яка виплачується раз на рік.
Отже, в силу вищевказаних вимог ЦК України такі кошти підлягають поверненню платнику.
За приписами частини 1 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (Реквізити для зарахування коштів на спеціальний фонд - інші джерела власних надходжень (1002030) (для здійснення відшкодування вартості привласненого майна): розрахунковий рахунок UA828201720343221001302001676, МФО 820172, банк Державна казначейська служба України ЄДРПОУ 45144484; розрахунковий рахунок UA068201720343140001000001676, Державна казначейська служба України, м. Київ, ЄДРПОУ 45144484) безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 26833,75 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять три грн. 75 коп.).
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №61 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст.90 КАС України).
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (реквізити для зарахування коштів на спеціальний фонд - інші джерела власних надходжень (1002030) (для здійснення відшкодування вартості привласненого майна): розрахунковий рахунок UA828201720343221001302001676, МФО 820172, банк Державна казначейська служба України ЄДРПОУ 45144484; розрахунковий рахунок UA068201720343140001000001676, Державна казначейська служба України, м. Київ, ЄДРПОУ 45144484) безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 26833,75 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять три грн. 75 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).
Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Суддя О.А. Вовченко