Ширяївський районний суд Одеської області

23.06.2026  	Справа №: 518/374/24 Провадження № 1-кп/518/20/2026	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року 
Ширяївський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве об`єднане кримінальне провадження №12023162260000600 від 25.10.2023 року та № 12024162260000370 від 10.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суклея, Слободзейського району, республіки Молдова, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 06.12.2023 рокуза ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, покарання не відбув, судимість не погашена, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 06.12.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який він скоїв 10.07.2023 року, та призначено покаранняу вигляді 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
22.10.2023року, у ОСОБА_4 , який мешкає в АДРЕСА_1 , виник корисливий умисел, направлений на особисте збагачення шляхом скоєння крадіжки чужого майна з домоволодіння ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій корисливий умисел, 22.10.2023 приблизно о 13:30 годин, ОСОБА_4 , пішов до домоволодіння, що знаходиться по сусідству з його місцем проживання, а саме до нежитлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає по тій же вулиці в будинку під №10. Скориставшись тим, що власниця та сторонні особи відсутні, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та таємно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу через неогороджену присадибну ділянку проник на територію домоволодіння розташованого в АДРЕСА_2 , де з підсобного приміщення, вхідні двері якого були не зачинені, таємно, повторно викрав велосипед марки «Салют», у якого було демонтовано переднє колесо, сіро-синього кольору, бувшого у використанні, вартістю 2476 (дві тисячі чотириста сімдесят шість) гривень,після цього ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2476 (дві тисячі чотириста сімдесят шість) гривень.
Вказані дії  ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 ККУкраїнияк таємневикрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.
Крім того, 09.06.2024 року о 15:00 годин ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 прибув до огородженої території домоволодіння громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 з ціллю таємного викрадення чужого майна.
Упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю власника домоволодіння та сторонніх осіб, керуючись корисливими мотивами, направленими на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, в умовах воєнного стану, через незачинену металеву хвіртку проник на територію вказаного домоволодіння, після чого через незачинені дерев`яні двері проник до житлового будинку, де з однієї з житлових кімнат таємно, повторно викрав телевізор марки «Bravis», моделі Led-32C2000B, чорного кольору, б/в, вартістю 2950 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень, та телевізійну приставку Т2 марки «Operasky», моделі «ОР-507», б/в, вартістю 450 (чотириста п`ятдесят) гривень, після чого ОСОБА_4 з викраденим майном залишив територію домоволодіння ОСОБА_7 .
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Вказані дії  ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, вчинена повторно, крадіжка поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.
Крім того, 09.06.2024 року о 15:00 год. ОСОБА_4 ,мешканецьс. АДРЕСА_1 прибув до огородженої території домоволодіння громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 з ціллю таємного викрадення чужого майна.
Упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю власника домоволодіння та сторонніх осіб, керуючись корисливими мотивами, направленими на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, через незачинену металеву хвіртку проник на територію вказаного домоволодіння, після чого через незачинені дерев`яні двері проник до житлового будинку, де в одній з житлових кімнат виявив особливо важливі документи, а саме паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий Великомихайлівським РСГУДМС України в Одеській області 09.09.2014 року, на ім`я ОСОБА_7 , та картку фізичної особи платника податків з податковим номером 3541304895, видану ОСОБА_7 , одразу після цього, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, переконавшись в тому, що його протиправні дії не будуть помічені власником документів, викрав вказані особливо важливі документи, належні ОСОБА_7 та з викраденими документами залишив територію його домоволодіння.
Вказані дії  ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України яквикраденняпаспортутаіншихважливихособистихдокументів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини обвинувачення та визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновано органом досудового розслідування.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Суд, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємневикрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану; за ч. 4 ст. 185 КК України, яктаємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, вчинена повторно, крадіжка поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного станута за ч. 3 ст. 357 КК України яквикрадення паспорту та інших важливих особистих документів.
Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.
Згідно висновків досудової доповіді відносно ОСОБА_4 орган пробаціїна підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, високу ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк неможливе.
Таким чином, суд враховує, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, приймаючи до уваги висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК Україниу вигляді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць та покарання за ч. 3 ст. 357 КК Україниу вигляді обмеження волі на строк два роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає ОСОБА_4 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.
Суд також враховує,що вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 06.12.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який він скоїв 10.07.2023 року, та призначено покаранняу вигляді 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до абз. 2 п. 23 постанови ПленумуВерховного Суду України №8від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.
Щодо застосування остаточного покарання  ОСОБА_4  з урахуванням вироку Ширяївського районного суду Одеської області від 06.12.2023 року, то суд враховує правові позиції та висновки щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК, викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17). Якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку,і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно. 
Вказане тлумачення закону про кримінальну відповідальність становить усталену практику, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. Зазначене також кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 лютого 2022 року в справі № 673/370/19.
Враховуючи те, що вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 06.12.2023 року залишився незмінним і ухвалене у ньому рішення про звільнення від покарання  ОСОБА_4  з іспитовим строком зберігає свою законну силу, то положення щодо складання або поглинання покарань у даному випадку не застосовуються. 
На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 06.12.2023 рокуяким  ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на строк 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - підлягає самостійному виконанню.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання про долю речових доказів і документів підлягають вирішенню на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, до обвинуваченого не застосовувався та, враховуючи вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України, підстави для його обрання, на даному етапі, відсутні.
Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відбуттяпокарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не обирати.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 06.12.2023 року виконувати самостійно.
Речові докази по кримінальному провадженні, а саме велосипед марки «Салют», у якого було демонтовано переднє колесо, сіро-синього кольору, бувшого у використанні залишити у користуванні власника ОСОБА_6 .
Речові докази по кримінальному провадженні, а саме телевізор марки «Bravis», моделі Led-32C2000B, чорного кольору, б/в, та телевізійну приставку Т2 марки «Operasky», моделі «ОР-507», б/в, залишити в користуванні влансика ОСОБА_7 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_8