ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2026 року 	м. Полтава	Справа №440/1890/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Кукоби О.О. 
за участю:
секретаря судового засідання – Лазебної А.В.
та представників сторін:
від позивача – Рак А.С.,
від відповідача – Гордієнко О.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (надалі - ЦВЛК), Військової частини НОМЕР_1 , у якому просила: 
- визнати протиправною та скасувати постанову про причинний зв`язок поранень, які послужили причиною смерті старшого солдата ОСОБА_2 , оформленої протоколом Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 21.11.2025 № 2025-1121-1258-5858-0, якою залишено без змін постанову про причинний зв`язок поранень, що послужили причиною смерті старшого солдата ОСОБА_2 , оформлену протоколом від 23.10.2025 № 2025-1023-1723-4621-0; 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_2 ; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_2 ; 
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу та долучені до неї документи з урахуванням висновків суду та нового проведеного Військовою частиною НОМЕР_1 службового розслідування стосовно ОСОБА_2 . 
Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що вона є вдовою командира 3 розвідувального відділення розвідувального взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі слів позивачки, її покійний чоловік проходив військову службу у Збройних Силах України з 24.02.2022 по 30.09.2023, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер внаслідок вогнепального кульового наскрізного поранення із залученням декількох ділянок тіла. 
20 РВЛК у протоколі від 29.07.2025 № 2025-0729-1631-5473-3 щодо встановлення причинного зв`язку смерті старшого солдата ОСОБА_2 визначила, що поранення, одержане в результаті нещасного випадку (навмисне вбивство або травма, заподіяна іншою особою), та причина смерті, так, пов`язані з проходження військової служби).
ЦВЛК, за результатами розгляду скарги представника позивачка, адвоката Рака А.С., протоколом від 23.10.2025 №2025-1023-1723-4621-0 відмінила постанову про причинний зв`язок поранень та причини смерті за протоколом засідання 20 РВЛК від 29.07.2025 № 2025-0729-1631-5473-3 та прийнята постанову у формулюванні: "Поранення, які призвели до смерті та причина смерті, так, пов`язані з проходження військової служби".
Позивачка не погодилась з наведеним формулюванням та вважала наявними підстави для прийняття постанови ВЛК у формулюванні: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), так, пов`язане із захистом Батьківщини", оскільки смерть старшого солдата ОСОБА_2 настала у період дії на території України воєнного стану та за обставин його безпосереднього перебування у районах ведення бойових дій. 
Крім того, позивачка стверджувала про протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо проведення службового розслідування фактом смерті її чоловіка, старшого солдата ОСОБА_2 .

2. Позиція відповідачів. 

Представник військової частини НОМЕР_1 у відзиві на позов наполягав на безпідставності позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні /а.с. 100-102/, зазначивши, що на підставі рапорту командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2023, близько 17:00 30.09.2023 в населеному пункті Желанне виник конфлікт між військовослужбовцем, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , молодшим сержантом ОСОБА_3 та командиром 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшим солдатом ОСОБА_2 , внаслідок якого було встановлено, що старший солдат ОСОБА_2 під час прибуття до свого місця розташування з невідомих причин почав погрожувати ножем, а саме - приставив його до шиї молодшого сержанта ОСОБА_3 , внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_3 взяв автомат АК-74 № НОМЕР_2 , який лежав поруч та здійснив декілька пострілів по старшому солдату ОСОБА_2 , внаслідок яких старший солдат ОСОБА_2 загинув. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2023 №4702 за вказаним фактом було призначене службове розслідування. Результати вказаного службового розслідування відображено в акті службового розслідування від 29.11.2023 №1467. За результатами вказаного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнятий наказ від 28.11.2023 №4898, згідно з яким наказано вважати, що причиною даної події стало порушення військовослужбовцями 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ст. 26, ст. 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Представник ЦВЛК надав до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити /а.с. 111-115/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що ВЛК ЦВЛК ЗС України 21.11.2025 розглянуто та опрацьовано скаргу адвоката Рака Артема Сергійовича за вих. № 0909 від 09.09.2025, діючого в інтересах ОСОБА_1 , дружини загиблого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_2 щодо перегляду постанови про причинний зв`язок поранень, які послужили причиною його смерті, оформленої протоколом засідання ЦВЛК ЗС України від 23.10.2025 № 2025-1023-1723-4621-0. За результатами опрацювання всіх наданих документів, довідок тощо, комісією прийнято постанову, оформлену протоколом засідання штатної ВЛК ЦВЛК ЗС України № 2025-1121-1258-5858-0 від 21.11.2025, якою відповідно до підпунктів "е" та "в" пункту 21.5, пункту 21.30 глави 21 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (зі змінами), вирішено залишити без змін постанову про причинний зв`язок поранень, що послужили причиною смерті старшого солдата ОСОБА_2 за протоколом засідання ЦВЛК ЗС України від 23.10.2025 № 2025-1023-1723-4621-0. 
Представник ЦВЛК зазначив, що за результатами розгляду наданих адвокатом Раком А.С. копій військово-облікових та медичних документів ОСОБА_2 , згідно до вимог підпунктів "е" та "в" пункту 21.5, пункту 21.30 глави 21 Розділу ІІ Положення, підстав для прийняття постанови ВЛК про причинний зв`язок поранень, що послужили причиною смерті ОСОБА_2 у формулюванні: "Поранення, які призвели до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини" не встановлено. При цьому ЦВЛК враховано відсутній причинно-наслідковий зв`язок між травмами та пораненнями, одержаними ОСОБА_2 під час безпосередньої участі у бойових діях у грудні 2022 року та в січні 2023 року та його смертю від поранень у вересні 2023 року, зважаючи, що його смерть настала під час проходження ним військової служби, але внаслідок з`ясування ним особистих стосунків позаслужбового характеру з співслужбовцем, знаходячись у стані тяжкого алкогольного сп`яніння. 

3. Процесуальні дії у справі. 

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.
06.04.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивачки наполягав на задоволенні позовних вимог /т. 1, а.с. 120-121/, зазначивши, що старший солдат ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на момент смерті, перебував на території, де ведуться бойові дії, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, безпосередньо перебуваючи в районі та у період здійснення зазначених заходів; враховуючи, що якби не військова агресія, мобілізація, то він би не опинився на зазначеній території і залишився б живим та міг би виховувати свою рідну доньку, однак він перебував на території де велися активні бойові дії, тому його смерть настала у зв`язку із захистом Батьківщини. На думку представника позивачки, у спірних відносинах відсутній причинно-наслідковий зв`язок між смертю військовослужбовця ОСОБА_2 та станом алкогольного сп`яніння, що унеможливлює відмову в призначенні ОГД на цій підставі.
У судовому засіданні 13.05.2026 представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник ЦВЛК заперечував проти задоволення позовних вимог. 
Представник військової частини НОМЕР_1 у відзиві на позов просив справу розглядати без його участі. 
09.06.2026 до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника позивачки, у яких він прохав під час ухвалення рішення у справі врахувати правові висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 15.05.2026 у справі №280/1655/25 а.с. 143-145/.
У судовому засіданні 09.06.2026 суд дослідив письмові докази у справі та проголосив скорочене рішення. 

Обставини справи  

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є вдовою загиблого командира 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_2 /а.с. 32/. 
Військовослужбовець ОСОБА_2 призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 24.02.2022, проходив військову службу у Збройних Силах України з 24.02.2022 по 30.09.2023. 
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №408 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: Україна, Донецька область, Покровський район, населений пункт Желанне; смерть настала за місцем дислокації /а.с. 12/. 
У Довідці про причину смерті №408 від 02.10.2023 зазначено, що ОСОБА_2 помер у зв`язку з вогнепальними кульовими наскрізними пораненнями із залученням декількох ділянок тіла /а.с. 12 - зі звороту/.
02.10.2023 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2023, у якому останній повідомив, що близько 17:00 30.09.2023 в населеному пункті Желанне виник конфлікт між військовослужбовцем, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , молодшим сержантом ОСОБА_3 та командиром 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшим солдатом ОСОБА_2 , внаслідок якого було встановлено, що старший солдат ОСОБА_2 під час прибуття до свого місця розташування з невідомих причин почав погрожувати ножем, а саме - приставив його до шиї молодшого сержанта ОСОБА_3 , внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_3 взяв автомат АК-74 № НОМЕР_2 , який лежав поруч та здійснив декілька пострілів по старшому солдату ОСОБА_2 , внаслідок яких старший солдат ОСОБА_2 загинув /а.с. 44/. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2023 №4702 за вказаним фактом було призначене службове розслідування, проведення якого продовжено наказом від 31.10.2023 №5128 /а.с. 44 - зі звороту - а.с. 46/. Результати вказаного службового розслідування відображено в акті службового розслідування від 25.11.2023 /а.с. 47-50/. 
В акті службового розслідування зазначено, що молодший сержант ОСОБА_3 та старший солдат ОСОБА_2 порушили вимоги ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинили військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення; в діях молодшого сержанта ОСОБА_3 є порушення вимог ст. 11, 13, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та передбачається порушення Кримінального кодексу України, а саме - вимог ст. 115 ч. 1 (Умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині). 
За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнятий наказ від 28.11.2023 №4898, згідно з яким наказано вважати, що причиною даної події стало порушення військовослужбовцями 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ст. 26, ст. 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України /а.с. 77-80/. 
У провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12023052140000553 від 01.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 406 та ч. 1 ст. 115 КК України. 
ОСОБА_1 є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. 
07.08.2025 ОСОБА_1 отримала копію електронного протоколу № 2025-0729-1631-5473-3 від 29.07.2025 засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті старшого солдата ОСОБА_2 , у якому висновок викладений в такому формулюванні: "ПОРАНЕННЯ, ОДЕРЖАНЕ В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ (НАВМИСНЕ ВБИВСТВО АБО ТРАВМА, ЗАПОДІЯНА ІНШОЮ ОСОБОЮ), ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ." /а.с. 18/. 
Представник позивачки, адвокат Рак А.С. звернувся до ЦВЛК зі скаргою, у якій просив скасувати протокол засідання 20 РВЛК №2025-0729-1631-5473-3 від 29.07.2025; встановити причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з урахуванням даної скарги та наданих додаткових матеріалів та викласти висновок Протокол засідання Центральної ВЛК ЗСУ в такому формулюванні: "ПОРАНЕННЯ (КОНТУЗІЯ, ТРАВМА, КАЛІЦТВО), ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ" /а.с. 34-37/.
Листом за вих. № 598/6/26580 від 29.10.2025 ЦВЛК спрямувала представнику позивачки протокол засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-1023-1723-4621-0 від 23.10.2025, яким постанову про причинний зв`язок поранень та причини смерті за протоколом засідання 20 РВЛК від 29.07.2025 № 2025-0729-1631-5473-3 – відмінено та прийнято постанову ВЛК про причинний зв`язок поранень, що послужили причиною смерті ОСОБА_2 у формулюванні: "ПОРАНЕННЯ, ЯКІ ПРИЗВЕЛИ ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ." /а.с. 15-16, 40/.
Протоколом засідання штатної ВЛК від 21.11.2025 № 2025-1121-1258-5858-0 залишено без змін постанову про причинний зв`язок поранень, що послужили причиною смерті старшого солдата ОСОБА_2 за протоколом засідання ЦВЛК ЗС України від 23.10.2025 № 2025-1023-1723-4621-0 /а.с. 38-39/.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини 

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. 
У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Згідно з частинами першою, другою статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. 
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. 
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV. 
За змістом статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
У силу статті 13 Статуту військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок. 
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV.
У статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; додержуватися норм законодавства з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, а також запобігання і протидії дискримінації; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
У статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. 
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. 
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування. 
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (надалі - Порядок №608), визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
У силу пункту 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті. 
Відповідно до пункту І розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). 
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Як визначено в абзаці першому пункту 15 розділу ІІІ Порядку №608, одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення не допускається.
Пунктами 1, 6 розділу V Порядку №608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. 
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. 
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування /пункт 6 розділу VI Порядку №608/.
Крім того, відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, та з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Збройних Сил України, наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за №1667/37289, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України 9 надалі - Інструкція №332). 
Інструкція №332, у силу пункту 1 розділу І, визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкція №332 поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Згідно з пунктом 8 розділу І Інструкції №332 у разі настання нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, щодо осіб, в діях або бездіяльності яких вбачається вчинення правопорушень, внаслідок або за сприяння яких стався нещасний випадок, разом з розслідуванням нещасного випадку відповідно до цієї Інструкції проводиться службове розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371. 
Своєю чергою, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин. 
Згідно із пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарська експертиза - це, окрім іншого, встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
У силу пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення №402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). 
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. 
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно. 
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402).
У силу підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку /підпункт 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402/. 
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку /підпункт 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення №402/.
Відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 (у редакції на дату загибелі (смерті) ОСОБА_2 - 30.09.2023) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
Постанова ВЛК у формулюванні «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту. 
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Постанова ВЛК у формулюванні «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Згідно з пунктом 21.30 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що зумовило безпосередню, основну причину смерті, приймається в одному із формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II цього Положення, з обов`язковим додаванням перед словом «ТАК» або «НІ» слів «яке призвело до смерті, та причина смерті».

Оцінка судом обставин справи 

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).
У поданій до суду позовній заяві представник позивачки стверджував про допущення військовою частиною НОМЕР_1 протиправної бездіяльності щодо не проведення службового розслідування щодо ОСОБА_2 .
Однак, суд не погоджується з наведеними доводами представника позивачки, оскільки, як слідує зі змісту акта службового розслідування від 25.11.2023, у пункті 4 "Відомості про осіб, стосовно яких призначено службове розслідування" вказано: 4.2. Військовослужбовець призваний за мобілізацією, командир 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 24.02.2022, громадянин України, одружений /а.с. 23/. 
Таким чином, проведене на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2023 №4702 службове розслідування стосувалось, зокрема, обставин смерті (загибелі) військовослужбовця ОСОБА_2 . 
Сам лише факт зазначення у згаданому наказі про проведення службового розслідування за фактом скоєння кримінального правопорушення військовослужбовцем, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , молодшим сержантом ОСОБА_3 , не є підставою для висновку про бездіяльність відповідача щодо не проведення службового розслідування щодо ОСОБА_2 . 
Суд також враховує, що у пункті 3.7. акта службового розслідування від 25.11.2023 зазначено, що згідно висновку експерта №373 на підставі постанови слідчого СВ ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції Демитренка О.І. від 01.10.2023 "Про призначення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні під №12023052140000553 від 01.10.2023" в приміщенні Покровського відділення КЗОЗ "Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи" судово-медичним експертом ОСОБА_4 було проведено судово-медичну експертизу трупа громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 . При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа знайдений спирт етиловий у кількості: в крові - 5,57%, в сечі - 3,58%, що свідчить про вживання спиртних напоїв незадовго до смерті і відповідає тяжкому алкогольному сп`янінню /а.с. 63 - зі звороту - а.с. 73/. 
У пункті 3.9. акта службового розслідування від 25.11.2023 зазначено, що в доповіді за фактом підозри про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцями 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону №39/398/2 від 05.10.2023 міститься інформація, що 30.09.2023 о 18:10 надійшла доповідь від т.в.о. командира 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_5 , що 30.09.2023 прибл. о 17:00 в населеному пункті Желанне виник конфлікт між військовослужбовцем, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , молодшим сержантом ОСОБА_3 та командиром 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшим солдатом ОСОБА_2 , внаслідок якого було встановлено, що старший солдат ОСОБА_2 під час прибуття до свого місця розташування з невідомих причин почав погрожувати ножем, а саме - приставив його до шиї молодшого сержанта ОСОБА_3 , внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_3 взяв автомат АК-74 № НОМЕР_2 , який лежав поруч та здійснив декілька пострілів по старшому солдату ОСОБА_2 , внаслідок яких старший солдат ОСОБА_2 загинув /а.с. 48, зі звороту/. 
У акті службового розслідування встановлена вина військовослужбовців, неправомірні дії та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась.
Результати службового розслідування затверджені наказом командира військової частити НОМЕР_1 від 28.11.2023 №4898 /а.с. 77-79/, правомірність якого не є предметом цього спору. 
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині не проведення службового розслідування щодо старшого солдата ОСОБА_2 . 
Щодо правомірності постанови ЦВЛК, оформленої протоколом від 21.11.2025 № 2025-1121-1258-5858-0, якою залишено без змін постанову про причинний зв`язок поранень, що послужили причиною смерті старшого солдата ОСОБА_2 , оформлену протоколом від 23.10.2025 № 2025-1023-1723-4621-0, суд виходить з таких міркувань. 
Доводи представника позивачки у відповідній частині позовних вимог полягали у твердженні про наявність підстав для визнання причини смерті старшого солдата ОСОБА_2 , пов`язаною із захистом Батьківщини. 
Однак, як підтверджено результатами судово-медичної експертизи трупа громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , при судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа знайдений спирт етиловий у кількості: в крові - 5,57%, в сечі - 3,58%, що свідчить про вживання спиртних напоїв незадовго до смерті і відповідає тяжкому алкогольному сп`янінню /а.с. 63 - зі звороту - а.с. 73/. 
Як зазначено в підпункті "а" пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402, постанова ВЛК у формулюванні «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння. 
Суд враховує, що причинно-наслідковий зв`язок дій старшого солдата ОСОБА_2 із завданням йому смертельних поранень встановлений за результатами службового розслідування, оформленого актом службового розслідування, висновки якого затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2023 №4898. 
Самого лише факту перебування старшого солдата ОСОБА_2 в районах ведення бойових дій недостатньо для висновку, що причина його смерті безпосередньо пов`язана із захистом Батьківщини, адже, як підтверджено матеріалами справи, смерть старшого солдата ОСОБА_2 є наслідком завдання йому вогнепальних кульових наскрізних поранень із залученням декількох ділянок тіла, завданих молодшим сержантом ОСОБА_3 . 
Суд також визнає слушними доводи представника ЦВЛК щодо неможливості пов`язати травми, отримані старшим солдатом ОСОБА_2 під час участі у бойових діях, з причиною його смерті, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між травмами та пораненнями, одержаними ОСОБА_2 під час безпосередньої участі у бойових діях у грудні 2022 року та січні 2023 року та його смертю від поранень у вересні 2023 року, зважаючи, що його смерть настала під час проходження ним військової служби, але внаслідок з`ясування ним особистих стосунків позаслужбового характеру з іншим військовослужбовцем. 
Щодо посилань представника позивача на постанову Верховного Суду від 15.05.2026 у справі №280/1655/25, суд враховує, що у згаданій справі предметом спору були правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги дружині померлого військовослужбовця. 
У згаданій справі Верховний Суд зазначив, що передбачене підпунктом «б» частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пунктом 29 Порядку №975 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги пов`язане не з формальним встановленням стану алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння у військовослужбовця, а з доведеністю того, що смерть настала саме як наслідок поведінки особи у такому стані. Тому для застосування зазначених положень вирішальне значення має встановлення об`єктивного причинно-наслідкового зв`язку між станом сп`яніння, поведінкою військовослужбовця та настанням смерті, що повинно підтверджуватися належними та допустимими доказами у їх сукупності. Сам по собі факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння на момент смерті без встановлення причинно-наслідкового зв`язку між таким станом, конкретними діями особи та настанням смерті не є достатньою та самостійною підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Однак, за обставин справи, що розглядається, причинно-наслідковий зв`язок дій старшого солдата ОСОБА_2 із завданням йому смертельних поранень встановлений за результатами службового розслідування, оформленого актом службового розслідування, висновки якого затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2023 №4898. 
З урахуванням наведеного, обставини справи №440/1890/26 не є подібними справі №280/1655/25, внаслідок чого немає підстав для врахування висновків Верховного Суду у вищезгаданій постанові під час розгляду цієї справи. 
З аналогічних підстав суд відхиляє посилання представника позивачки на висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №640/6477/19. 
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 2129,92 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 86, 87/.
Представник позивачки у позовній заяві зазначив про понесення нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
Відповідачі доказів понесення судових витрат не надали. 
З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачами, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Судові витрати не розподіляються. 
Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення складено 15 червня 2026 року.

Суддя Олександр КУКОБА