Справа № 204/4275/26
Провадження № 1-кп/204/840/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року         м. Дніпро
Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження №12026042170000018, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2026 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого стрільця ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», неодруженого, на утриманні нікого не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючи у посаді старшого стрільця ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, натомість 21.02.2026 року, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під впливом раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, при цьому достовірно знаючи, що поширена ним інформація помилкова і розуміючи, що подібне повідомлення викликає обстановку страху і паніки у населення, а також порушує громадську безпеку, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зі свого мобільного телефону РОСО С85, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 о 18:53 год. та о 20:46 год. 21.02.2026 здійснив дзвінки на спеціальну телефонну лінію «112» Державної установи «Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України» та повідомив неправдиву інформацію про підготовку дій, а саме вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, на залізничних вокзалах міста Дніпра, які відповідно до положень Закону України «Про критичну інфраструктуру» забезпечують функціонування залізничного транспорту, масове перевезення пасажирів, у тому числі в умовах воєнного стану, евакуацію населення, переміщення військових формувань та безперервність логістичних процесів та належать до об`єктів критичної інфраструктури. 
Після надходження даних повідомлення на спеціальну телефонну лінію «112» співробітниками відділення поліції №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснено відпрацювання території залізничних вокзалів станції Дніпро-Головний, розташованої за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11 та станції «Дніпро-Лоцманська», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Лоцманський узвіз, 22, вибухових матеріалів та вибухово-небезпечних предметів не виявлено. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро покаявся та показав про скоєння ним злочину за обставин, встановлених судом. Вказав, що 21.02.2026 перебрав з алкоголем та вирішив пожартувати. Зі свого мобільного телефону зателефонував на лінію «112» та повідомив, що замінував вокзал у м. Дніпро. Під час досудового розслідування з боку правоохоронних органів на нього жодного тиску не чинилось. Зазначив, що негативно ставиться до свого вчинку, та просив суворо не карати.
За згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникам справи роз`яснено, що вони в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Таким чином суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху критично важливого об`єкту інфраструктури, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, що правильно кваліфіковано за ч. 2 ст.259 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При обранні покарання обвинуваченому суд ураховує суспільну небезпечність та ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини, тяжкість скоєного злочину, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосування положень ст.75 КК України, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 259 КК України покарання у вигляді позбавлення волі та враховуючи вищевикладене приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, та вважає можливим застосувати до нього положення ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього певні обв`язки. Це покарання, на думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання про скасування арешту майна необхідно вирішити в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи відео-звукозапису №СЕ-19/104-26/11990-ВЗ від 10.04.2026 у розмірі 3565,60 гривень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України  ОСОБА_4  звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 04 березня 2026 року на мобільний телефон марки Poco C85, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , дві сім-карти операторів мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_5 та «ВФ-Україна» з номерами НОМЕР_6 , належні ОСОБА_4 , які були вилучені під час проведення огляду, відповідно до протоколу огляду від 22.02.2026 року - скасувати. 

Речові докази: 
- мобільний телефон марки Poco C85, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , дві сім-карти операторів мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_5 та «ВФ-Україна» з номерами НОМЕР_6 - повернути ОСОБА_4 . 

Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи відео-звукозапису №СЕ-19/104-26/11990-ВЗ від 10.04.2026 у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя          ОСОБА_1