ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/2841/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В., 
секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,
розглянувши касаційну скаргу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради 
на рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 (суддя Ємельянова О. О.) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 (Гетьман Р. А. - головуючий, судді Россолов В. В., Склярук О. І.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ» 
до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради
про стягнення 2 355 420,00 грн, 
(у судове засідання з`явилися представники: позивача - Джевага С. В., Бочаров Д. Є., відповідача - Марченко М. Ю.),
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради про стягнення заборгованості за договором про закупiвлю робiт № 768 вiд 27.09.2021 у розмiрi 2 355 420,00 грн що є еквiвалентом 62013,46 дол. США на 29.12.2023.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.1. Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, 27.09.2021 між Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ростдорстрой" (позивач, підрядник) було укладено договір про закупівлю робіт № 768.
Пунктом 1.1. договору сторони погодили, що підрядник зобов`язується виконати роботи з Капітального ремонту вул. Дружби Народів, 277, 279 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари): ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (за відповідним кодом ЄЗС: ДК 021:2015: 45233000-9 - Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) відповідно до проектно-кошторисної документації та тендерної документації, а замовник - прийняти та оплатити ці роботи.
Згідно з пунктами 3.1-3.3 договору, сторони погодили, що ціна цього договору становить 5 600 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 933 333,33 грн. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Структура договірної ціни є динамічною і визначається у відповідності ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правил визначення вартості будівництва", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з урахуванням доповнень та змін, затверджених наказом Мінрегіонбуду України та положень Загальних умов, затверджених Постановою КМУ від 01.08.2005 року № 668 в межах обсягів асигнувань, визначених за результатами тендерів.
Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником на підставі актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін. Розрахунки здійснюються у формі післяоплати протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з моменту підписання документів, зазначених у пункті 4.1. договору, у разі якщо відповідні бюджетні кошти надійшли на рахунок замовника (пункти 4.1. - 4.2 договору).
Пунктом 4.7. договору, сторони погодили, що замовник приймає виконані роботи на підставі акта виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт передається підрядником уповноваженому представнику замовника.
Якщо роботи виконані підрядником з недоробками і дефектами, що зафіксовано відповідним актом при прийомі виконаних робіт, замовник може відстрочити оплату цих робіт. На протязі встановлених цим актом строків підрядник повинен усунути виявлені порушення і після цього замовник перераховує утримані суми (пункт 4.9. договору).
Згідно з пунктом 4.10. договору, фінансування робіт здійснюється у 2021 році згідно «Програми розвитку і реформування житлово комунального господарства м. Харкова на 2011 0 2025 рр.», затвердженою рішенням 49 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.10.2010 року № 328/10 (зі змінами) і складає 9 921,90 грн. у т.ч. ПДВ 1 653,65 грн. за рахунок коштів місцевого бюджету. Для виконання усіх обсягів робіт за договором замовник здійснює уточнення плану фінансування на поточний рік із урахуванням виконання дохідної частини бюджету міста.
Джерело фінансування кошти бюджету Харківської міської територіальної громади (пункт 4.11. договору).
Пунктом 5.1. договору визначено, що строк виконання робіт: до 31 грудня 2022 року. Початок робiт: листопад 2021 року. Завершення робiт: грудень 2022 року згiдно графiка виконання робiт.
Місце виконання робіт є 61183, Україна, Харківська обл., м. Харків. вул. Дружби Народів, 277, 279 (пункт 5.2. договору).
Замовник або залучена замовником особа здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій державним стандартам і технічним умовам (пункт 5.5. договору).
Пунктом 5.7. договору, сторони погодили, що приймання передача в експлуатацію закінчених робіт (об`єкта ремонту) буде виконуватися згідно з вимогами Загальних умов, затверджених Постановою КМУ від 01.08.2005 року № 668, Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року та інших нормативних актів, що регламентують приймання закінчених об`єктів в експлуатацію.
Пунктами 6.1.1., 6.1.2. Договору встановлено, що замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; приймати виконані роботи згідно з актом виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).
Відповідно до підпункту 6.2.2. пункту 6.2. договору, замовник має право контролювати виконані роботи у строки, встановлені договором.
Між сторонами було погоджено додаток № 2 до договору, а саме календарний графік виконання робіт з капітального ремонту вул. Дружби Народів, 277, 279 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари); ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (за відповідним кодом ЄЗС:ДК 021:2015:45233000-9 Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг), додаток № 3 до договору, а саме план фінансового будівництва у 2021 році.
Також між сторонами було погоджено договірну ціну, локальний кошторис на будівельні роботи № 01-001-001, відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошториса № 02-001-001, рахунок № П145, рахунок № 5 кошторисний прибуток, розрахунок № 6 кошти на покриття адміністративних витрат будівельних організацій.
03.12.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 пунктом 1 якої, сторони погодили, що обсяг фінансування у 2021 році зменшується на 9921,90 грн., у т.ч. ПДВ 1 653,65 грн. Внесено зміни у Розділ IV «Порядок здійснення оплати» пункт п. 4.10. викласти в новій редакції: 4.10. Фінансування робіт здійснюється у 2021 році згідно «Програми розвитку і реформування житлово-комунального господарства м. Харкова на 2011-2025р.р.» затвердженою рішенням 49 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.10.2010 року № 328/10 (зі змінами) і складає 0,00 грн. у тому числі ПДВ 0,00 грн. за рахунок коштів місцевого бюджету. Для виконання всіх обсягів робіт за договором замовник здійснює уточнення плану фінансування на поточний рік з урахуванням виконання дохідної частини бюджету міста.
Пунктом 2- 4 додаткової угоди визначено, що календарний графік виконання робіт викласти у новій редакції. План фінансування будівництва викласти у новій редакції. Інші умови договору залишаються без змін.
01.11.2022 між сторонами було підписано додаткову угоду № 2. Пунктом 2 якої сторони зокрема погодили, що внести змiни у роздiл V. Виконання робiт. Згiдно з пунктом 5.8. договору на пiдставi пункry 4 частини 5 статті 41 Закону України вiд 25.12.2015 року № 922-УIII (зi змiнами) про продовження строку виконання робiт пункт 5.1 викласти у новiй редакцiї:
« 5.1. Строк виконання робіт: до 31 грудня 2023 року». Початок робіт: вересень 2021 року. Завершення робіт: грудень 2023 року згідно графіка виконання робіт.».
Пунктом 3 додаткової угоди внесено зміни у розділ Х. Строк дії договору. Згідно з пунктом 10.2. договору на підставі пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України вiд 25.12.2015 року № 922-УIII (зi змiнами) про продовження строку дії договору пункт 10.1 викладено у новій редакції:
« 10.1. Договір про закупівлю укладається та набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2023 року, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань за цим договором». Для виконання усіх обсягів робіт за договором замовник здійснює уточнення плану фінансування на поточний рік із урахуванням виконання дохідної частини бюджету міста.
За твердженнями позивача, останнім на виконання умов договору у період жовтня 2021 року грудня 2023 року було частково виконано роботи відповідно до умов договору, та було направлено на адресу відповідача лист від 08.09.2023 року вих. № 08/09-1-Х щодо технічного нагляду.
Відповідач у листі від 20.10.2023 року № 2050/0/66-23 зазначив, що останнім укладені відповідні договори на здійснення робіт з технічного нагляду з організації яких вони приймають на себе зобов`язання здійснити технічний нагляд за проведенням робіт з капітального ремонту. Також зазначено, що Департаментом будівництва та шляхового господарства надіслані листи до відповідних організацій щодо роботи з порушеного позивачем питання стосовно технічного нагляду.
Позивач на адресу відповідача направив лист від 15.11.2024 року вих. № 15/11-1-Х у якому, зокрема, зазначив про завершення виконання робіт за договором та просив забезпечити явку представників технічного нагляду на об`єкти за договором. Також зазначено, що у зв`язку із закінченням строків дії зазначених договорів, та у випадку невиконання своїх обов`язків з приймання виконаних об`ємів робіт, ТОВ «РДС» буде змушена звернутись до експертних установ для підтвердження об`ємів виконаних ним робіт та в судовому порядку вимагати компенсувати вартість експертних послуг разом зі стягненням вартості виконаних робіт ТОВ «ДС».
Позивачем було складено акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за жовтень 2021 року грудень 2023 року від 29.12.2023 на суму 2 355 420,00 грн, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) за жовтень 2021 року грудень 2023 року від 29.12.2023 року, які були направлені відповідачу відповідно до листа від 18.04.2025 вих. № 27-юр-2025.
Проте, відповідач в порушення умов договору не підписав акт виконаних робіт та не здійснив розрахунку за виконані позивачем роботи, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.
У матеріалах справи міститься лист ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» вих. 08/09-1-Х від 08.09.2023 (т.2 а.с. 124) до директора Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради щодо, зокрема, об`єкта вул. Дружби Народів, 277, 279, зі змістом: «… на ці об`єкти заключені договори по технічному нагляду з відповідними установами, але інспектори контролю відмовляються співпрацювати або звільнені. Просимо Вас розглянути це питання та надати відповіді з подальших дій ТОВ «РДС»…».
Згідно відповіді Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради від 20.10.2023 №2050/0/66-23 на зазначений лист позивача: «… Департаментом будівництва та шляхового господарства укладені договори на здійснення робіт з технічного нагляду з організаціями згідно яких вони приймають на себе зобов`язання здійснити технагляд за проведенням з капітального ремонту. Додатково повідомляємо, що Департаментом будівництва та шляхового господарства надіслані листи до відповідних організацій щодо роботи з порушеного Вами питання стосовно технічного нагляду. …».
Як вбачається зі змісту листа ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» вих. 15/11-1-Х від 15.11.2023 до директора Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради: «Відповідно до Вашого листа №2231/0/66-23 від 13.11.2023 року, а також з оглядом на багаторазові звернення ТОВ «РДС» до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради про завершення виконання робіт за Договорами про закупівлю робіт…№768 від 27.09.2021 року…просимо забезпечити явку представників технічного нагляду на об`єкти за вказаними договорами, дату та час можна уточнити за номером телефону…».
3. Короткий зміст судових рішень у справі
3.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.11.2025, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2026, позов задоволено.
Судові рішення аргументовані тим, що позивач надіслав відповідачу: Акт підтвердження виконання робіт, виконаних у період з жовтня 2021 року по грудень 2023 року від 29 грудня 2023 року; Акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за жовтень 2021 року грудень 2023 року від 29 грудня 2023 року на суму 2 355 420,00 грн (з ПДВ); Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за жовтень 2021 року грудень 2023 року від 29 грудня 2023 року на суму 2 355 420,00 грн (з ПДВ), а також документи, що підтверджують фактичне виконання зазначених робіт.
Водночас відповідач отримані документи зі свого боку не підписав, мотивованої відмови від їх підписання не надав, а також не висловив будь-яких зауважень щодо обсягу, якості чи строків виконання робіт правом передбачених пунктом 6.2.1 договору щодо розірвання договору не скористався.
При цьому у матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача обґрунтованих заперечень щодо підписання вказаних документів або повідомлень про виявлені недоліки виконаних робіт.
Доводи відповідача про те, що обов`язок зі сплати виконаних робіт у Замовника виникає після виконання Підрядником всього переліку робіт, передбачених проектно-кошторисною документацією, за умови їх прийняття Замовником або відсутності обґрунтованих заперечень щодо їх прийняття судом спростовано з огляду на зміст договору, яким не передбачено застереження, що оплата здійснюється лише після виконання підрядником всього комплексу робіт, передбачених договором. Крім того, відповідно до умов пункту 5.5. договору замовник або залучена замовником особа здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій державним стандартам і технічним умовам.
Враховуючи пункт 4.9, підпункт 6.2.2. пункту 6.2. договору, у разі відмови замовника підписати акт приймання-передачі виконаних робіт підставою для нездійснення оплати виконаних за цим актом робіт може бути лише наявність недоліків (недоробок та дефектів) таких робіт при їх прийнятті, про що складається акт відповідно пункту 4.9 договору або визнання акта приймання-передачі виконаних робіт недійсним в порядку статті 882 Цивільного кодексу України, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Таким чином, ненадання вмотивованої відмови від підписання Акта приймання виконаних будівельних робіт не може слугувати підставою для нездійснення оплати виконаних робіт. У цьому випадку відповідач сам не повною мірою виконав свої зобов`язання, включаючи непідписання відповідного акта і відсутність вмотивованої відмови.
Позивачем на підтвердження належного виконання робіт за спірним договором у межах заявленої до стягнення суми було подано повний та належний комплекс первинних бухгалтерських, технічних та виконавчих документів, а саме: акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за жовтень 2021 року грудень 2023 року від 29.12.2023 на суму 2 355 420,00 грн., довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) за жовтень 2021 року грудень 2023 року від 29.12.2023, акт підтвердженням виконаних робіт від 29.12.2023, акти надання послуг № 3388 від 29.12.2023, № 3392 від 29.12.2023, видаткові накладні, паспорти якості, викладені схеми та об`єми робіт, акти закриття прихованих робіт (ДБН А.3.1-5-2016 додаток В), транспортні схеми до акта виконаних робіт, експертний звіт (позитивний) щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за робочим проектом «Капітальний ремонт вул. Дружби Народів, 277, 279 (внутрішньо квартальні дороги та тротуари» від 26.03.2021 року, а також висновок експерта № 02/05-25 за результатами проведення судової експертизи, висновок експерта № 07/02/24 від 04.06.2025 за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи. 
Крім того, у матеріалах справи наявні висновки судових експертиз, зокрема висновок експерта № 07/02/25 від 04.06.2025 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, яким підтверджено відповідність фактично виконаних робіт обсягам, вартості та технічним вимогам, визначеним у спірному договорі, актах приймання виконаних робіт та додатках до них, а також їх відповідність вимогам державних будівельних норм і ринковим цінам.
За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи обсяги та вартість фактично виконаних робіт з будівництва об`єкта: «Капітального ремонту вул. Дружби Народів, 277, 279 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари); ДСТУ БД.1.1.-1:2013 за відповідним кодом ЄЗС: ДК 021:2015:45233000-9 - Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг», відповідають обсягам та вартості, зазначеним в акті приймання виконаних будівельних робіт протягом жовтня 2021 року грудня 2023 року № КБ-2в від 29 грудня 2023 року за договором про закупівлю робіт Nє768 від 27.09.2021 в сумі 2 355 420,00 грн, та додатків до нього з урахуванням ціноутворюючих чинників, що визначені вказаним договором ринковим цінам на внутрішньому ринку України.
Судами не прийнято до уваги докази, подані відповідачем, зокрема акт обстеження об`єкта та фотоматеріалів, оскільки такі докази: складені після виконання та передачі результатів робіт; датуються періодом, що майже на рік перевищує дату складання актів виконаних робіт; не підтверджують наявність недоліків саме на момент приймання робіт; не спростовують висновків судової будівельно-технічної експертизи.
Як вбачається з листування між сторонами, позивач неодноразово звертався до відповідача щодо забезпечення здійснення технічного нагляду за виконанням робіт по вул. Дружби Народів, 277, 279. Проте доказів організації здійснення такого нагляду відповідачем не надано. Таким чином, доводи щодо відсутності доказів здійснення технічного нагляду, відсутності відповідних відміток та звітів є безпідставними та штучними, оскільки відсутність таких документів спричинена виключно бездіяльністю самого відповідача, який, будучи відповідальним за організацію технічного нагляду, не забезпечив його здійснення, незважаючи на неодноразові звернення позивача. За таких обставин відповідач не може перекладати негативні наслідки власної бездіяльності на підрядника та використовувати їх як підставу для ухилення від виконання грошових зобов`язань.
Зазначаючи про можливу невідповідність виконаних позивачем робіт проектній документації та кошторису, відповідач не надав такої документації до матеріалів справи та не надав жодного доказу щодо невідповідності виконаних позивачем підрядних робіт умовам проектно-кошторисної документації.
Стосовно доводів відповідача про неодержання замовником повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, що є підставою для негайного початку прийняття робіт, а тому складання акта про передання робіт підрядником і прийняття їх замовником є передчасним, судами зазначено таке. З аналізу частини першої статті 882 ЦК України та пунктів 88, 89 Загальних умов приймання-передача закінчених робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, вбачається, що ані ЦК України, ані постанова Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 не містить приписів щодо обов`язку підрядника надсилати замовнику повідомлення про готовність до передачі закінчених робіт. Конструкція вказаних норм передбачає саме алгоритм дій замовника у разі отримання такого повідомлення від підрядника, а саме - обов`язок негайно розпочати приймання таких робіт. Отже, для здійснення відповідачем оплати виконаних позивачем робіт за Договором, останній повинен направити замовнику визначені умовами Договору акти виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3. Натомість умови укладеного між сторонами Договору не містять положень щодо надсилання (надання) позивачем відповідачу повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва).
Оскільки відповідач після повідомлення про виконання позивачем підрядних робіт не заявив про жодні недоліки таких робіт в порядку абзацу частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України то, враховуючи абзац 2 частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України, він втратив можливість посилатися на недоліки, в тому числі щодо оформлення робіт та їх приймання-передачі.
4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати і відмовити у позові. 
Підставами касаційного оскарження є пункти 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України. 
Скаржник посилається на неврахування висновків щодо застосування статей 854, 875, 879, 882 ЦК України, викладених у постановах Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 917/1823/23, від 23.07.2024 у справі № 910/2159/23, від 05.03.2024 у справі № 910/3374/23, від 11.01.2024 № 905/716/22, від 20.09.2022 у справі № 922/2101/21, від 19.07.2022 у справі № 922/2212/21, від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17, від 12.10.2018 у справі № 927/603/17. 
На думку відповідача, Верховний Суд зауважив, що у випадку коли договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Суди безпідставно не врахували, що роботи, виконані не в повному обсязі. Так, роботи, передбачені в Акті № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021-грудень 2023, на загальну суму 2 355 420,00 грн є лише частиною робіт, передбачених пунктами 1.1., 1.2., 5.3. Договору, а ціна договору становить 5 600 000,00 грн., тому позивач не може вважатися таким, що належним чином виконав свій обов`язок щодо передачі виконаних робіт, а відповідач відповідно не є таким, що зобов`язаний оплатити відповідну частину виконаних робіт.
Умовами договору, укладеного між сторонами у цій справі не передбачено авансові чи поетапні проміжні платежі. Положення договору підряду про те, що виконані роботи приймаються на підставі актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3) (пункт 4.1), на підставі яких замовник здійснює оплату (пункт 4.2), враховуючи норму ст.ст. 854, 875, 879 ЦК України, не кореспондують обов`язку останнього оплатити відповідну частину виконаних робіт. Такий порядок оплати не був узгоджений сторонами умовами договору.
Сам по собі факт передання підрядником замовнику окремих видів робіт, якщо при цьому не відбулося остаточної здачі предмету підряду, не викликає у замовника грошового зобов`язання перед підрядником і, відповідно, на стороні підрядника не виникає права вимагати таке виконання.
У матеріалах справи відсутні докази одержання Замовником повідомлення Підрядника про готовність до передання робіт з Капітального ремонту вул. Дружби Народів 277, 279, виконаних за договором будівельного підряду відповідно до проектно-кошторисної документації, що є підставою для негайного початку прийняття робіт.
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, та взагалі будь-які докази, підтверджуючи, що позивач звертався до Департаменту щодо прийняття робіт, підписання та оплати Актів (КБ-2в, КБ- 3), отже відповідач не є таким, що зобов`язаний розпочати приймання виконаних робіт на виконання умов договору про закупівлю робіт № 841 від 04.11.2021 та оплатити їх.
Скаржник також посилається на неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.10.2025 у справі № 922/2955/24, від 29.04.2025 у справі № 922/1836/24, від 29.04.2025 у справі № 922/2954/24, від 16.04.2025 у справі № 922/1834/24, від 05.09.2024 у справі № 925/1279/19, від 18.08.2021 у справі № 910/18384/20,щодо обов`язку позивача (підрядника) довести реальність виконаних робіт, що підлягали застосуванню.
На думку заявника, суд апеляційної інстанції не з`ясував питання стосовно того, чи відповідають роботи, зазначені в акті приймання будівельних робіт, визначеним у локальному кошторисі роботам, чи наявні розбіжності у вказаних документах, та за їх наявності в якій мірі вони не відповідають проектній документації і чи вплинули на обсяг виконаних робіт, а також питання які роботи не виконано підрядником.
Також не було враховано що, саме позивач (підрядник) має довести реальність виконаних робіт за Договором про закупівлю робіт № 768 від 27.09.2021 відповідно до проєктно-кошторисної документації.
Наявними у справі висновками експертиз встановлювався факт фактично виконаних робіт відповідно до акта приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 - грудень 2023 року № КБ-2в № 1 від 29.12.2023 за договором про закупівлю робіт № 768 від 27.09.2021 в сумі 2 355 420,00 грн, проте жодним чином ними не враховано та не встановлено, що роботи виконані не у повному обсязі та не відповідно до проєктно-кошторисної документації до договору про закупівлю робіт №№768 від 27.09.2021. У зв`язку із цим, такі висновки не є належними та допустимими доказами реального виконання навіть частини робіт.
4.2. У відзиві на касаційну скаргу позивач вказує на безпідставність доводів скаржника та просить залишити без змін оскаржені судові рішення. 
5. Позиція Верховного Суду 
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
5.3. Згідно з частиною першою статті 626, частиною першою статті 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Так, статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до частин першої, другої статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
Cтаттею 853 ЦК України встановлюється обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша даної статті).
Наведені норми містять презумпцію обов`язку замовника здійснювати приймання роботи з його засвідченням актом або іншим документом, що фіксує факт прийняття роботи. Крім того, на замовника покладається обов`язок оглянути виконані роботи. Зазначення такого огляду полягає у тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаної роботи.
Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
У частині четвертій статті 879 ЦК України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Усталеною є правова позиція, викладена в пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18, та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №916/693/21, від 14.07.2021 у справі №911/1981/20, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19, від 15.10.2019 у справі №921/262/18, відповідно до якої передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.
Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності (1) реального виконання робіт за договором у разі (2) неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.
За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.
Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи. Таких висновків також дотрималася і об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.06.2023 у справі № 914/2355/21.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20 також зазначено, що відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. У такому разі генпідрядник повинен довести, що він надсилав замовнику акт та, у випадку необґрунтованої відмови останнього від його підписання, реальне виконання робіт за договором (такі висновки також наведені і у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №917/1489/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18).
Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.
Наведене вище дає підстави дійти висновку, що для здійснення відповідачем оплати виконаних позивачем робіт за договором, позивач (підрядник) повинен був направити замовнику визначені умовами Договору документи, зокрема, акти виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3, а замовник мав обов`язок їх підписати та/або надати вмотивовану відмову від їх підписання.
Подібні висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.09.2025 у справі № 922/1834/24. 
5.4. Суди попередніх інстанцій встановили, що позивач на виконання умов Договору листом вих. №27-юр-2025 від 18.04.2025 направив на адресу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради для підписання та оплати документи, складені за результатами виконання робіт за Договором про закупівлю робіт №768 від 27.09.2021, а саме: Акт підтвердження виконання робіт, виконаних у період з жовтня 2021 року по грудень 2023 року від 29 грудня 2023 року; Акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за жовтень 2021 року грудень 2023 року від 29 грудня 2023 року на суму 2 355 420,00 грн (з ПДВ); Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за жовтень 2021 року грудень 2023 року від 29 грудня 2023 року на суму 2 355 420,00 грн (з ПДВ), а також документи, що підтверджують фактичне виконання зазначених робіт.
Водночас відповідач отримані документи зі свого боку не підписав, мотивованої відмови від їх підписання не надав, а також не висловив будь-яких зауважень щодо обсягу, якості чи строків виконання робіт. При цьому у матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача обґрунтованих заперечень щодо підписання вказаних документів або повідомлень про виявлені недоліки виконаних робіт.
Як правильно зауважили суди, умовами договору про закупівлю робіт від 27.09.2021 №768 не передбачено застереження, що оплата здійснюється лише після виконання підрядником всього комплексу робіт, передбачених договором. Враховуючи пункт 4.9, підпункт 6.2.2. пункту 6.2. договору, у разі відмови замовника підписати акт приймання-передачі виконаних робіт підставою для нездійснення оплати виконаних за цим актом робіт може бути лише наявність недоліків (недоробок та дефектів) таких робіт при їх прийнятті, про що складається акт відповідно пункту 4.9 договору або визнання акта приймання-передачі виконаних робіт недійсним в порядку статті 882 Цивільного кодексу України, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам згідно з вимогами статті 86 ГПК України, суди дійшли заснованого на вимогах статей 854, 879, 882 ЦК України висновку, що позивач подав повний та належний комплекс первинних бухгалтерських, технічних та виконавчих документів, виконав відповідні роботи за договором, а відповідач в порушення вимог закону та умов Договору безпідставно ухилився від прийняття робіт, адже не заявив про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, та безпідставно їх не оплатив. Як правильно зазначили суди, ненадання вмотивованої відмови необґрунтування непідписання Акта приймання виконаних будівельних робіт не може слугувати підставою для нездійснення оплати виконаних робіт.
Верховний Суд відхиляє, як нерелевантні, посилання скаржника на постанови Верховного Суду у справах № 917/1823/23, № 910/2159/23, № 910/3374/23, № 905/716/22, № 922/2101/21, № 922/2212/21, № 910/22058/17, № 927/603/17. оскільки правові висновки, сформульовані у наведених скаржником справах, зроблені судом касаційної інстанції за інших фактичних обставин спору, встановлених судами попередніх інстанції, а отже за інших правових аспектів, ніж ті, що є предметом розгляду у цій справі. Зокрема, з огляду на інший зміст умов конкретного Договору укладеного між сторонами спору, які фактично і визначають момент виникнення обов`язку підрядника з оплати виконаних робіт. Отже, зміст наведених скаржником постанов свідчить про те, що Верховний Суд у цих справах викладав свої висновки (про неврахування яких зазначає скаржник), виходячи саме з погоджених сторонами умов Договору, а також підстав та предмета заявлених вимог.
Наведене вище свідчить про те, що скаржник лише виокремлює певні висновки Суду без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції зроблено відповідні висновки щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи. Однак скаржник не враховує їх дійсного змісту, а також можливості їх застосувати у спірних відносинах сторін з огляду на фактичні обставини спору.
Таким чином, доводи касаційної скарги з посиланням на означені вище постанови Верховного Суду ніяким чином не спростовують обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції, оскільки зводяться лише до виокремлення скаржником певних висновків Суду без урахування їх дійсного змісту та до власних бачень скаржника щодо можливості їх застосування у спірних правовідносинах.
Висновки судів не суперечать жодному із означених вище висновків Верховного Суду, у тому числі і у справах на які посилається скаржник. Відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими юридично значущими фактами та обставинами, які визначають фактично-доказовий склад у справі, що формується, виходячи з підстав, вимог та заперечень сторін.
Тобто рішення у справі ухвалене за інших обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) і прийнято судове рішення, що з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 свідчить про неподібність справи, що розглядається (№ 910/7722/24) та означених скаржником справ за змістовим критерієм.
Колегія суддів зазначає, що висновок судів про задоволення позову узгоджується із встановленими фактичними обставинами справи та правовою позицію Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладено у постановах від 03.09.2025 у справі № 922/1836/24, від 10.09.2025 у справі № 922/2954/24, від 23.09.2025 у справі № 922/1834/24, 
У свою чергу, суди попередніх інстанцій змістовно оцінили обставини виконання сторонами умов спірного договору, особливості повідомлення про виконання відповідного обсягу робіт, взаємодію сторін, як і подальше доведення реальності таких робіт. 
Верховний Суд зауважує, що Суди зазначили докази які прийняті ними до уваги та на підставі яких встановлені фактичні обставини у справі, а також зазначено які докази відхилено і мотиви їх неприйняття. Саме з огляду на виконання приписів ГПК України щодо оцінки доказів суди досліджували та встановлювали обставини реальності виконання спірних робіт. Загальні посилання скаржника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16.10.2025 у справі № 922/2955/24, від 29.04.2025 у справі № 922/1836/24, від 29.04.2025 у справі № 922/2954/24, від 16.04.2025 у справі № 922/1834/24, від 05.09.2024 у справі № 925/1279/19, від 18.08.2021 у справі № 910/18384/20 щодо обов`язку позивача (підрядника) довести реальність виконаних робіт, що підлягали застосуванню, не враховують відмінності фактичних процесуальних дій судів у справі яка переглядається та у наведених справах, як і обсягу досліджених та встановлених обставин. 
У свою чергу, доводи скарги про відсутність доказів у справі та не з`ясування відповідності та обсягу робіт умовам договору не узгоджуються із висновками Верховного Суду, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а також змістовно переоцінюють ключові обставини, яким надана оцінка судами у контексті цієї справи. 
Крім того, Верховний Суд відхиляє твердження скаржника про те, що висновки експертиз не є належними та допустимими доказами реального виконання навіть частини робіт.
За приписами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 925/2301/14, від 19.06.2019 у справі № 910/4055/18).
Тобто з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.
Відповідно до статті 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №905/902/20, постанови Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №904/3242/18, від 07.06.2022 у справі №922/605/15, від 05.07.2022 у справі №904/3866/21 тощо).
Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону або докази, які не можуть підтверджувати ті обставини, які в силу приписів законодавства мають підтверджуватись лише певними засобами доказування. При цьому тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ (постанова Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №904/3242/18).
Скаржник у цьому випадку не обґрунтував того, в чому проявилося порушення положень статті 77 ГПК України, зокрема, щодо закону, з порушенням якого отримано оцінені судом докази, та/або підтвердження обставин іншими засобами доказування, а не певними засобами доказування, які відповідно до законодавства повинні підтверджувати фактичні обставини справи, з огляду на що Суд зазначені доводи відхиляє. Крім того, зміст доводів скаржника також стосується необхідності іншої оцінки наведених доказів, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, передбачених статтею 300 ГПК України.
Зважаючи на викладене, оскільки доводи скаржника щодо неправильного застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права не знайшли підтвердження в межах підстав касаційного оскарження, колегія суддів не убачає підстав для задоволення касаційної скарги.
6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд
6.1. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.3. Ураховуючи викладене, зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржені рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові рішення, то відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 у справі № 922/2841/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ