ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/737/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Хотенця П.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Комунального підприємства "Сучасне місто", м. Харків 	
до 	Фізичної особи - підприємця Алієва Ельшад Велі огли, м. Харків 	
про 	стягнення 25256,57 грн. 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Сучасне місто", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця Алієва Ельшад Велі огли, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача за договором № 6194/В9/24 від 16 вересня 2024 року суму заборгованості у розмірі 25256,57 грн, яка складається з: 18687,46 грн загальної заборгованості, 4532,74 грн пені, 1568,6 грн інфляційних витрат та 468,21 грн 3% річних. Просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору. 
Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/737/26 та постановлено розгляд справи № 922/737/26 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримано 10 березня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримано 10 березня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було. 
Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.
Положенням про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення на території міста Харкова, затвердженим рішенням Харківської міської ради від 21 червня 2017 року № 688/17 (Положення), Комунальне підприємство "Сучасне місто" (позивач) визначено виконавцем з надання права тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності міста Харкова. Відповідно до Положення для розміщення/обслуговування тимчасових споруд (тимчасова споруда/об`єкт) укладаються договори щодо елементу благоустрою, який обліковується на балансі позивача.
Положення регулює правовідносини, пов`язані із виникненням та реалізацією прав у сфері задоволення потреб фізичних та юридичних осіб шляхом формування ринку послуг з передання в тимчасове користування окремих елементів благоустрою. Вказаним нормативно-правовим актом запроваджено форму типового договору та визначено методику розрахунку розміру плати за тимчасове користування окремим елементом благоустрою комунальної власності.
Позивач зазначає, що Фізичною особою - підприємцем Алієвим Ельшад Велі огли використовувався окремий елемент благоустрою комунальної власності, а саме павільйон без логотипу з функціональним призначенням продаж тютюнових виробів, алкогольних та слабоалкогольних напоїв, шкіри та хутра, ювелірних прикрас площею 20,00 кв.м. за адресою: поблизу будинку № 9 по пров. Баварському, Новобаварського району у м. Харкові.
16 вересня 2024 року між Комунальним підприємство "Сучасне місто" (виконавець) та Фізичною особою - підприємцем Алієвим Ельшад Велі огли (відповідачем, замовником) укладено договір № 6194/В9/24 тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності строком з 01 березня 2024 року по 28 лютого 2025 року включно.
28 лютого 2025 року між сторонами було укладено додаткову угоду.
Згідно пункту 1.1. договору за цим договором виконавець надає замовнику право тимчасової експлуатації (управління) окремим елементом благоустрою комунальної власності міста Харкова (елемент) з метою задоволення соціально - економічних потреб шляхом розміщення тимчасового об`єкта підприємницької або іншої діяльності.
Відповідно до пункту 2.1. договору вид елемента: частина покриття вулиці.
Згідно пункту 2.2. договору місцезнаходження елемента: поблизу будинку № 9 по пров. Баварському, Новобаварського району у м. Харкові.
Відповідно до пункту 2.3. договору площа/розміри елемента 20 кв.м.
Згідно пункту 4.1 договору та додаткової угоди розмір плати за експлуатацію (управління) елемента згідно з Розрахунком становить 4781,25 грн (в тому числі ПДВ) на місяць (далі - плата).
Відповідно до пункту 4.3. договору плата перераховується замовником на розрахунковий рахунок виконавця в безготівковій формі авансовим платежем до 25 числа поточного місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата.
Згідно пункту 4.4 договору розмір плати переглядається в разі: пролонгації строку дії договору; внесення змін до Методики розрахунку плати за тимчасове користування окремими елементами благоустрою, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, для розміщення відкритих літніх майданчиків, в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 4.5. договору у випадках, встановлених пунктом 4.4 цього договору, замовник зобов`язаний підписати додаткову угоду до цього договору не пізніше 14 днів з дати отримання запропонованих змін. Якщо виконавцем не отримано письмових заперечень від замовника протягом 14 календарних днів із дня відправлення рекомендованим листом додаткової угоди, вона вважається підписаною. У разі відмови замовника підписати додаткову угоду договір підлягає розірванню в односторонньому порядку.
Згідно пункту 5.3.4 договору виконавець зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити плату за договором.
Відповідно до пункту 7.1 договору дія договору припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; дострокового розірвання договору за взаємною згодою сторін, не пізніше як у місячний строк із дня досягнення домовленості сторін про його розірвання; набрання законної сили відповідного рішення суду про дострокове розірвання договору на вимогу однієї зі сторін; ліквідації юридичної особи, припинення діяльності фізичної особи-підприємця - замовника; односторонньої відмови виконавця від договору.
Згідно пункту 7.2 договору виконавець має право відмовитися від договору в односторонньому порядку та вимагати звільнення та повернення елемента, якщо: замовник не вносить плату, визначену згідно з розділом 4 цього договору, протягом двох місяців поспіль або має заборгованість, що еквівалентна двомісячному розміру плати, передбаченої цим договором; встановлений замовником об`єкт не відповідає розділу 3 договору; замовник не підтримує в належному експлуатаційному стані об`єкта відповідне технологічне обладнання, що використовується разом з об`єктом; замовником не забезпечено своєчасне прибирання, збирання сміття та снігу, вивезення сміття, прибирання територій, прилеглих до об`єкта, здійснення протиожеледних заходів на відстані 20 м від периметру споруд та до проїжджої частини вулиці; виявлено недостовірну інформацію, наведену в документах, наданих для укладення договору, його зміни або продовження; розміщений ЛМ не відповідає вимогам до відкритих літніх майданчиків, викладеним у додатку 3 до Положення про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально - культурного та іншого призначення для провадження підприємницької діяльності; в інших випадках, передбачених законами та нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 7.5. договору днем припинення договору є: день закінчення строку дії договору, якщо сторонами не вирішено питання щодо продовження строку дії договору; день укладення письмової угоди про припинення дії цього договору або інша дата, зазначена у цій угоді, у разі припинення дії договору за взаємною згодою сторін; наступний день після закінчення 14 календарних днів після одержання замовником письмового повідомлення виконавця про відмову від договору у порядку, встановленому пунктом 7.3. цього договору; день набрання рішенням суду законної сили - у разі розірвання договору за рішенням суду, визнання його недійсним, неукладеним, застосування наслідків нікчемної угоди.
Згідно пункту 81. договору та додаткової угоди цей договір діє з 01 березня 2025 року по 28 лютого 2026 року включно.
Відповідно до пункт 9.1 договору після припинення дії договору замовник у 10-денний строк звільняє елемент від об`єкта та приводить його у стан, не гірший порівняно за той, що існував до укладення цього Договору, та повертає елемент виконавцю. 
Згідно пункту 9.1.1. договору окремий елемент благоустрою вважається повернутим після його фактичного звільнення замовником, що підтверджується наданими замовником до виконавця доказами. 
Відповідно до пункту 9.2. договору у випадку невиконання замовником пункту 9.1. договору щодо добровільного демонтажу об`єкта, звільнення та повернення елемента, такий об`єкт може бути демонтовано виконавцем самостійно або із залученням третіх осіб. У такому разі демонтований об`єкт повертається Замовнику після компенсації витрат, пов`язаних із демонтажем, транспортуванням та зберіганням об`єкта.
Згідно пункту 10.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань згідно із цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.
Відповідно до пункту 10.3 договору за порушення строків внесення плати замовник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розрахованої за кожний день прострочення платежу від суми заборгованості, що склалася з моменту виникнення заборгованості, включаючи день сплати заборгованості.
Згідно пункту 10.4 договору замовник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
У зв`язку з закінченням строку дії договору № 6194/В9/24 від 16 вересня 2024 року та внаслідок невиконання відповідачем умов договору у Фізичної особи - підприємця Алієва Ельшад Велі огли виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 25256,57 грн, яка складається з: 18687,46 грн загальної заборгованості, 4532,74 грн пені, 1568,6 грн інфляційних витрат та 468,21 грн 3% річних.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або невизначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 18687,46 грн загальної заборгованості слід задовольнити.
Щодо стягнення із відповідача заявлених позивачем суми пені у розмірі 4532,74 грн у відповідності до договору, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 10.3 договору за порушення строків внесення плати замовник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розрахованої за кожний день прострочення платежу від суми заборгованості, що склалася з моменту виникнення заборгованості, включаючи день сплати заборгованості.
За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у сумі 4532,74 грн задовольнити.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 468,21 грн та інфляційних втрат у розмірі 1568,6 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Суд, перевіривши розрахунок позивача, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 468,21 грн та інфляційних втрат у розмірі 1568,6 грн, є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 178, 196, 201, 208-10, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця Алієва Ельшад Велі огли ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Сучасне місто" (61003, м. Харків, м-н Павлівський, 4, IBAN НОМЕР_2 , АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", м. Київ, МФО 300614, код ЄДРПОУ 01550814) за договором № 6194/В9/24 від 16 вересня 2024 року суму заборгованості у розмірі 25256,57 грн, яка складається з: 18687,46 грн загальної заборгованості, 4 532,74 грн пені, 1568, 6 грн інфляційних витрат, 468,21 грн 3% річних, а також 2662,40 грн судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "06" травня 2026 р. 

Суддя		П.В. Хотенець