Справа № 576/3336/25
Провадження № 2/576/225/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:
Головуючого судді Сапона О.В.,
з участю секретаря Самойленко О.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Шалигинської селищної ради Шосткинського району Сумської області про визнання факту належності на праві власності за набувальною давністю нерухомого майна, -
В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Добкевич О.С., звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати факт належності за нею права власності за набувальною давністю на нерухоме майно – будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60 кв.м. 
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що у 1998 році вона придбала у ОСОБА_2 , який згодом помер, будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договору купівлі-продажу та будь-яких правовстановлюючих документів не оформляла. У 2002 році вона зареєструвала у вказаному будинку своє місце проживання та проживала в ньому разом зі своєю сім`єю протягом 27 років. Весь цей час вона відкрито та безперервно володіла, користувалась житловим будинком, зберігала його, ремонтувала, доглядала, прибудовувала, обробляла земельну ділянку, користувалась комунальними послугами. У 2023 році у зв`язку з бойовими діями вона з сім`єю були вимушені покинути своє постійне місце проживання та все майно і виїхати у с. Чапліївка Шосткинського району Сумської області, де була взята на облік та зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . У червні 2025 року збройними силами рф було здійснено обстріл с. Ходине, в результаті чого відбулось загорання будинку по АДРЕСА_1 . Будинок та господарські споруди повністю згоріли. Її сім`я повністю лишилась будинку і всього майна. А у прийнятті заяви на отримання державної компенсації за знищене майно їй було відмовлено, оскільки належним чином оформлених правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, вона не має, тоді як важливою умовою для отримання компенсації є наявність у заявника – отримувача належним чином оформленого права власності на майно. Також зазначає, що вона добросовісно, відкрито та безперервно володіла спірним житловим будинком по АДРЕСА_1 протягом 27 років, однак наразі він знищений, через що безпосередньо право власності на нього не може бути визнано, у зв`язку з чим вона звернулася до суду саме з позовом про визнання факту належності за нею права власності на цей будинок за набувальною давністю.
30.12.2025 суд відкрив провадження у справі та з урахування обставин справи вирішив її розглядати у порядку загального позовного провадження. 
29.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача Шалигинської селищної ради Шосткинського району Сумської області, суть якого зводиться до того, що позивачкою ОСОБА_1 не доведено всіх умов, передбачених ст. 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Позивачка достовірно знала про те, що власником спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 , в якому вона проживала, є ОСОБА_2 , який не відмовився від свого права власності на належний йому будинок та з яким вона уклала усну угоду щодо спірного майна. Вона не є добросовісним набувачем спірного будинку, а сам по собі факт проживання позивачки в цьому будинку за згодою чи з дозволу його власника, сплати нею комунальних платежів, утримання нерухомого майна не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю. Тому вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповіді на відзив відповідача від сторони позивача, до суду не надходило.
У судовому засіданні представник позивачки – адвокат Добкевич О.С. позов підтримала в повному обсязі з підстав, що в ньому викладені. Також зазначила, що спірний будинок згорів, а правовстановлюючі документи на нього відсутні, тому позивачка звернулась до суду саме з вимогою про визнання факту належності за нею права власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно.
Відповідач – Шалигинська селищна рада Шосткинського району Сумської області у судове засідання свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без участі її представника, у задоволенні позову просили відмовити з підстав, що викладені у наданих ними письмових поясненнях по справі.
Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Так судом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.07.2002 була зареєстрована та проживала разом зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , а з 02.08.2023 у зв`язку з бойовими діями на території Шалигинської селищної ради, зокрема в с. Ходине, була взята на облік та зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 16.17)
Згідно довідки комунального підприємства «Турбота» Шалигинської селищної ради Шосткинського району Сумської області від 18.11.25 № 69 ОСОБА_1 проживаючи в АДРЕСА_1 , з 01.01.2018 по 12.07.2023 користувалась централізованим водопостачанням, нараховано за водопостачання 4860 грн., сплачено – 4860 грн. ( а.с.21)
Також з 01.01.2019 по 30.06.2023 позивачка ОСОБА_1 користувалась електричною енергією та сплачувала кошти за користування електроенергією за вказаною адресою, що вбачається з Акту звірки взаєморозрахунків № 252052711-301125 по стану за період: 01.01.2019-30.11.2025 між ТОВ «ЕНЕРА СУМИ та ОСОБА_1 за договором № 252052711 від 01.01.2019 та квитанції (а.с. 22-24)
Відповідно до довідки Шалигинської селищної ради Шосткинського району Смської облаті від 18.11.2025 та виписки з погосподарських книг Шалигинської селищної ради Шосткинського району Смської облаті по с. Ходине, щодо домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 за 2001-2025 роки:
-згідно записів погосподарської книги за 2001-2005 роки  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться головою сім`ї, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до голови сім`ї зазначеніїї дітьми;
-згідно записів погосподарської книги за 2006-2010 роки  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться головою домогосподарства, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до голови домогосподарства зазначенийїї сином;
-згідно записів погосподарської книги за 2011-2015 роки ОСОБА_2 зазначений власником домогосподарства, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться головою домогосподарства, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до голови домогосподарства зазначеніїї дітьми, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - її онуком;
-згідно записів погосподарської книги за 2016-2020 роки ОСОБА_2 зазначений власником домогосподарства, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться головою домогосподарства, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до голови домогосподарства зазначеніїї дітьми, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - її онуком;
-згідно записів погосподарської книги за 2021-2025 роки ОСОБА_2 зазначений власником (головою домогосподарства) членами господарства зазначені: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рік побудови будинку – 1971, матеріал стін – дерев`яний, матеріал покрівлі –шифер.
Загальна площа житлового будинку – 60,0 кв.м., житлова – 48.0 кв.м., кількість житлових кімнат 2 ( а.с.18-20)
Згідно технічного паспорту, виготовленого комунальним підприємством «Глухівське бюро технічної інвентаризації» Глухівськоїї міської ради 12.12.2025 на замовлення ОСОБА_1 , будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 складається: житловий будинок (А), прибудова (а), сарай (Б), погріб (Пг), загальна площа житлового будинку становить 60,0 кв.м, житлова основна – 31,2 кв.м, допоміжна (підсобна) -11,1, літні неопалювальні приміщення – 17,7, рік побудови - 1971 (а.с.26-39).
За даними довідки комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» від 12.12.2025 за № 735, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , в КП «Глухівське БТІ» не зареєстровано ( а.с. 25)
Згідно з Архівним витягом з рішення дванадцятої сесії Ходинської сільської ради народних депутатів Глухівського району двадцять першого скликання від 25.11.1993 рокуОСОБА_2 було передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки розташовані в межах населеного пункту с. Ходине для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,04 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,52 га (а.с. 92).
Даних щодо дати смерті ОСОБА_2 та наявності у нього спадкоємців суду не надано.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина перша статті 344 ЦК України).
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Відтак, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі №461/5075/23 (провадження №61-42 св 25).
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка ОСОБА_1 зазначила, що спірний будинок вона придбала у 1998 році у ОСОБА_2 , проте договір купівлі-продажу не укладено, будь-які правовстановлюючі документи у неї відсутні. Тобто володіння позивачки виникло на підставі усної домовленості з конкретною особою, а саме ОСОБА_2 , яку вона вважала відчужувачем майна. Таке володіння є похідним від волі цієї особи і не є самостійним як особи, що самовільно зайняла безхазяйне майно, що у даному випадку виключає можливість застосування набувальної давності відповідно до статті 344 ЦК України.
Добросовісність у розумінні статті 344 ЦК України передбачає, що особа не знала і не повинна була знати про відсутність підстав для набуття права власності. Вирішальне значення для оцінки добросовісності мають фактичні обставини заволодіння майном та усвідомлення особою підстав такого заволодіння.
У даному випадку позивачка достеменно знала, що договір купівлі-продажу не укладено у встановленій законом формі, а отже усвідомлювала відсутність у неї правових підстав для набуття права власності на нерухомість.
Отже, позивачка заволоділа майном за домовленістю з конкретною особою та знала про відсутність належного правового оформлення, що виключає добросовісне володіння у розумінні інституту набувальної давності.
Встановивши, що позивачка з моменту вселення у спірний будинок проживала в ньому за згодою власника і завжди знала, хто є власником вказаного спірного майна, який не відмовлявся від свого права власності на нього, суд приходить до висновку, що вказане майно не може бути об`єктом набувальної давності. Позивачка не є добросовісним набувачем спірного будинку, а сам по собі факт її проживання в цьому будинку за згодою чи з дозволу його власника, утримання його в належному стані, проведення ремонтів, здійснення оплати за житлово-комунальні послуги не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю.
Крім того, суд вважає, що звертаючись до суду з позовом саме про визнання факту належності на праві власності за набувальною давністю нерухомого майна – будинку за адресою: АДРЕСА_1 , позивачкою обрано неналежний спосіб захисту цивільного права, адже за сталою судовою практикою, захист прав через набувальну давність здійснюється виключно шляхом подання позову про визнання права власності, а не визнання факту належності права власності. 
За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивачки необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шалигинської селищної ради Шосткинського району Сумської області про визнання факту належності на праві власності за набувальною давністю нерухомого майна, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В. Сапон