ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/20634/24 пров. № А/857/39679/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довга О.І., 
Запотічний І.І.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року (головуючий суддя Братичак У.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Львові у справі № 380/20634/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування акта, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :

06.10.2024 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі – ГУНП у Львівській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати Акт №143 від 12.08.2024 за формою Н-1/НПВ розслідування нещасного випадку, який стався в ніч на 28.08.2021 з ОСОБА_1 , зобов`язавши, службових осіб ГУНП у Львівській області провести розслідування нещасного випадку, що стався в ніч на 28.08.2021 із оперуповноваженим СКП ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Манівським Романом Олександровичем, та з урахуванням висновків суду скласти за його результатами Акт за формою ПВ (Н-1/ПВ).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року позов задоволено.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно та не обґрунтовано прийняв рішення про те, що нещасний випадок, що стався з позивачем 28.08.2021 не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, а тому Акт №143 від 12.08.2024 за формою Н-1/НПВ розслідування нещасного випадку, який стався 28.08.2021 з ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню та належним способом захисту є зобов`язання відповідача скласти та затвердити новий акт з врахуванням висновків суду. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням ГУНП у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить таке скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , який прооперований та госпіталізований у реанімаційне відділення КНП “ 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова”, де у останнього взято кров на етанол (кров на етанол від 30.08.2021 №5499 - 0,47%), де з місця події СОГ відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП вилучено: три гільзи з маркуванням “Форт 9мм Р.А”, чотири змиви з речовиною бурого кольору та мобільний телефон “Нокія”, на момент отримання тілесних ушкоджень перебував поза службою, в цивільному одязі, без вогнепальної зброї. Спецзасіб для відстрілу гумових куль марки “Форт-17Р”, серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 використовувався на підставі дозволу №M-1381 від 11.09.2017, строком до 12.11.2023. Комісією та судом у кримінальній справі не встановлено, що ОСОБА_1 діяв як поліцейський з виконанням ним службових обов?язків (спецзасіб знаходився у власності позивача, без однострою, поза робочим часом, без виконання службових завдань, що не заперечується позивачем у поданих пояснення під час службового розслідування та пояснень в суді та поданою позовною заявою). Зазначає, що ОСОБА_1 не вживав заходи щодо боротьби зі злочинністю, не виконував інші завдання та повноваження поліції, визначені Законом №580-VIII, які в тій, чи іншій мірі могли обумовити настання нещасного випадку. В даному випадку подію 28.08.2021 кваліфікували за ст. 296 КК України, а не за ст. 345 КК України, оскільки, позивач діяв в межах необхідної самооборони. Враховуючи вищенаведене та досліджені комісією під час розслідування нещасного випадку докази, комісія з розслідування нещасного випадку, складаючи акт Форми Н-1/НПВ від 12.08.2024 розслідування нещасного випадку щодо позивача належним чином надала оцінку обставинам, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання повторного проведення розслідування. Також зазначає, що у даній справі Львівський окружний адміністративний суд, зобов`язавши ГУНП у Львівській області скласти та затвердити новий акт за формою Н-1/ПВ із врахуванням встановлених обставин, фактично перебрав на себе функції комісії з розслідування нещасних випадків, чим вийшов за межі наданих суду повноважень.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
Як це встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області.
28 серпня 2021 року до ГУНП у Львівській області надійшла інформація про те, що цього ж дня оперуповноважений СКП відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.
Наказом №3355 від 28.08.2021 призначено за даним фактом службове розслідування. Проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії у складі: голова комісії - старший інспектор ВІОС УКЗ ГУНП майор поліції Шевчук Р.Р.; члени комісії - старший інспектор ВОС УКЗ ГУНП поліції Уніят Р.Р, начальник ОМВ УКР ГУНП капітан поліції Дмитрасевич О.Я., провідний спеціаліст сектору ДНОП УЛМТЗ ГУНП Підань А.В., старший психолог ВПЗ УКЗ ГУНП майор поліції ОСОБА_2 , інспектор ВПН УКЗ ГУНП капітан поліції ОСОБА_3 .
Того ж дня, 28.09.2021 начальником ГУНП у Львівській області затверджено висновок службового розслідування, за змістом якого службовим розслідуванням установлено, що 28.08.2021 близько 01:25 по вул. Сихівська, 12А, у м. Львові, громадяни ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснили напад на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_6 із застосуванням предмету схожого на ніж, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: “Проникаюча колото-різана рана лівої пахової ділянки з пошкодженням дна сечового міхура, термінального відділу тонкого кишківника. Внутрішньочеревна кровотеча. Гематома передміхорового простору”. 
З метою припинення правопорушення та відбиття нападу на себе і громадянина ОСОБА_6 , діючи в умовах необхідної оборони та крайньої необхідності, на підставі пп. а), г) п.10 розділу 3 ст. 45 Закону України “Про Національну поліцію”, ОСОБА_1 було застосовано спецзасіб для відстрілу гумових куль марки “Форт-17Р”, серія НОМЕР_1 на підставі дозволу №M-1381 від 11.09.2017, строком до 12.11.2023, при цьому, порушень службової дисципліни під час відбиття раптового нападу, з метою припинення протиправних дій громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вчинених із застосуванням предмету спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, зі сторони старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , не установлено.
Вирішено вважати, що оперуповноважений СКП ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 28.09.2021 застосував спеціальний засіб для відстрілу гумових куль марки “Форт-17Р” відносно громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі та в межах, передбачених ст.ст. 42, 45 Закону України “Про Національну поліцію”.
В подальшому, з метою проведення розслідування даного нещасного випадку згідно вимог наказу МВС України від 05.10.2020 №705 “Про затвердження Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими”, наказом від 31.08.2021 №3337 створено комісію із розслідування нещасного випадку у складі: голова комісії - провідний спеціаліст сектору ДНОП УЛМТЗ ГУНІ у Львівській області державний службовець 4-го рангу ОСОБА_7 ; члени комісії: старший інспектор СКЗ ЛРУП №2 ГУНП майор поліції Володимир Ковальчин, старший інспектор ВІОС УКЗ ГУНП капітан поліції Роман Уніят.
Протоколом №2 від 29.10.2021 засідання комісії з розслідування нещасного випадку, що стався 28 серпня 2021 року о 01 год. 25 хв. з оперуповноваженим СКП відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , вирішено, що для прийняття об`єктивного рішення щодо кваліфікації НВ з ОСОБА_1 необхідно отримати копію вироку суду по результатам кримінального провадження №1202114140000071 по частині 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, де потерпілим проходить ОСОБА_1 , після чого прийняти остаточне рішення про кваліфікацію НВ із ним.
Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 30.05.2024 у справі № 464/6312/21 (дата набрання законної сили: 02.07.2024) ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України та призначено йому покарання:
-за ч.4 ст.296 КК України – 3 (три) роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст.345 КК України – 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст.121, ч.1.ст.122, ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.121 КК України – 5 (п`ять) років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.122 КК України – 2 (два) роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст.345 КК України – 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Протоколом №3 від 12.08.2024 засідання комісії з розслідування нещасного випадку, що стався 28 серпня 2021 року о 01 год. 25 хв. з оперуповноваженим СКП відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 вирішено:
1. Нещасний випадок 28.08.2021 з оперуповноваженим СКП відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов?язаний з виконанням службових обов?язків; 2. За результатами розслідування згідно п. 4 Розділу III Порядку на ОСОБА_1 скласти акт за формою Н-1/НПВ.
Такого висновку відповідач дійшов у зв`язку із тим, що вивченням вироку суду у згаданій вище справі встановлено, що обвинувачені були засуджені по ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч.4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, у тому числі за фактом умисного заподіяння 28.08.2021 та 29.08.2021 працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкодженнь, у зв?язку із виконанням працівником службових обов?язків. 
Водночас, за 2 ст. 345 КК України дії обвинувачених кваліфіковано щодо умисного заподіяння 29.08.2021 легких тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу ОСОБА_8 , який наступного дня здійснював затримання обвинувачених, а не старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 .
Оскільки при здійсненні кримінального провадження стосовно заподіювачів шкоди ОСОБА_1 , їх протиправні дії щодо потерпілого, по ст. 345 КК України кваліфіковані не були, відповідач дійшов висновку, що нещасний випадок стався в період проходження позивачем служби, однак не пов?язаний з виконанням ним службових обов?язків.
12.08.2024 відповідачем складено Акт №143 за формою Н-1/НПВ розслідування нещасного випадку, який стався в ніч на 28.08.2021 з ОСОБА_1 , у якому викладені аналогічні висновки.
Позивач, вважаючи вищевказаний акт протиправним, звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.11.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до статті 2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Частина перша статті 59 Закону №580-VIII визначає, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частина перша статті 64 Закону №580-VIII визначає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Аналіз Присяги поліцейського свідчить про те, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Таким чином, інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.
При цьому, інститут Присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Нормою частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень.
Отже, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Окрім цього, правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі- Правила № 1179) поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Підпунктом 1 пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Згідно пункту 3 розділу IV Правил № 1179 за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
В силу приписів ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; 5-1) здійснює екстрені комунікації за телефонним номером 102, оброблення та використання інформації, переданої поліції постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг у випадках та порядку, передбачених Законом України “Про електронні комунікації”; 8) у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; 9) доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; 14) вживає всіх можливих заходів для надання домедичної допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.
Відповідно до статті 12 Закону №580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.
Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.
Враховуючи наведені норми права, апеляційний суд зазначає, що на поліцейського незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби покладено обов`язок вжити необхідних заходів в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій, тобто поліцейський фактично безперервно перебуває при виконанні своїх обов`язків.
Водночас, процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів (підрозділів) поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України, врегульована Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженим наказом МВС від 05.10.2020 №705 (далі – Порядок №705).
Згідно з визначенням термінів, наведених у пункті 3 розділу I Порядку №705, нещасним випадком є отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.
Приписами пункту 6 розділу I Порядку №705 обумовлено, що строк давності для розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку становить три роки з дня його настання.
Відповідно до пункту 4 розділу III Порядку №705 за результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) (додаток 2).
У силу вимог пункту 6 розділу III Порядку №705 комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, зокрема, зобов`язана: одержати письмові пояснення потерпілого поліцейського, посадових осіб, поліцейських, свідків нещасного випадку (додаток 5); вивчити наявні документи і матеріали стосовно нещасного випадку та надіслати (за потреби) запити відповідним установам, організаціям, закладам щодо надання інформації про нещасний випадок; визначити вид події та причини, що призвели до настання нещасного випадку, згідно з Класифікатором видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку (додаток 6); кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків; прийняти рішення шляхом голосування членів комісії (спеціальної комісії); скласти акти за формою Н-1 у кількості примірників, визначених рішенням комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку; передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та примірники актів за формою Н-1 керівникові органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, для їх розгляду та затвердження.
Згідно з пунктом 7 розділу III Порядку №705 обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є:
1) виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час;
2) вплив на потерпілого поліцейського шкідливих чи небезпечних факторів під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», унаслідок яких виникло гостре професійне захворювання (отруєння), що підтверджено медичним висновком.
Пунктом 8 розділу III Порядку №705 встановлено, що обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків є:
1) діяння потерпілого поліцейського, не пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію»;
2) навмисне спричинення потерпілим поліцейським тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, що доведений судом);
3) учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком;
4) учинення дій під час несення служби потерпілим поліцейським у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (за наявності медичного висновку).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що як убачається з висновку службового розслідування від 28.09.2021, проведеного відповідачем, в ході службового розслідування установлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та громадянин ОСОБА_6 з 22:10 27.08.2021 по 01:10 28.08.2021 перебували у розважальному закладі “Sour Lounge bar”, розташованому за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 12а. У подальшому, близько 01:15 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вийшли з вказаного закладу та перебували на вулиці біля вхідних дверей. Через 7 хвилин до них підійшли дві невідомі особи, один з яких вдарив предметом, схожим на ніж громадянина ОСОБА_6 . У свою чергу, ОСОБА_9 з метою відбиття нападу на ОСОБА_6 , здійснив з власного спецзасобу для відстрілу гумових куль марки “Форт-17Р”, серія НОМЕР_2 постріл в гору. Після чого, невідомі особи почали втікати в напрямку житлового будинку АДРЕСА_1 .
В свою чергу ОСОБА_1 почав наздоганяти правопорушників та пробігши за ними близько 30 метрів, один з невстановлених на даний час осіб, несподівано завдав удар ОСОБА_1 предметом, схожим на ніж, в область паху, внаслідок чого останній отримав вищевказані тілесні ушкодження. З метою відбиття нападу ОСОБА_1 здійснив ще два постріли в напрямку правопорушників, після чого останні втекли з місця події.
Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 прооперований та госпіталізований у реанімаційне відділення КНП “ 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова”, де у останнього взято кров на етанол, загрози життю ОСОБА_1 не має. З місця події СОГ відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП вилучено: три гільзи з маркуванням “Форт 9мм Р.А”, чотири змиви з речовиною бурого кольору та мобільний телефон “Нокія”.
На момент отримання тілесних ушкоджень старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував поза службою, в цивільному одязі, без вогнепальної зброї. Спецзасобом для відстрілу гумових куль марки “Форт-17Р”, серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 користується на підставі дозволу №M-1381 від 11.09.2017, строком до 12.11.2023. За даним фактом внесено відомості до ЄРДР №12021141410000071 від 28.08.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Оглядом відеозапису з камер зовнішнього спостереження, розташованих за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 12, відповідачем встановлено, що особа в темному одязі ціленаправлено підійшла до двох осіб та одному з них різко нанесла декілька ударів в область тулуба. В подальшому, ОСОБА_1 було вийнято з під куртки предмет схожий на пістолет та спрямовано вверх, після чого направлено на особу, яка наносила удари, після чого невідомий побіг в напрямку запаркованих машин.
В ході службового розслідування ОСОБА_1 було надано письмові пояснення, у яких зокрема повідомлено, що перебуваючи разом із громадянином ОСОБА_6 на вулиці біля вхідних дверей розважального закладу “Sour Lounge bar”, розташованому за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 12а, побачив, як до них наближається особа №2, а особа №1 стояла неподалік смітників. Особа №2, підійшовши до ОСОБА_6 на відстань близько 1 метра, почала дивитися йому в обличчя.
ОСОБА_1 стояв поруч них на відстані близько 1 метра на сходах з правої сторони від ОСОБА_6 та помітив в правій руці особи №2 предмет, зовні схожий на ніж типу “Мультитул”. Вказаний чоловік підійшов впритул до ОСОБА_6 та різко наніс йому в ліву сторону в область паху два удари правою рукою, в якій був ніж. ОСОБА_6 одразу ж відштовхнув вказаного чоловіка від себе, зіскочив зі сходів та почав йти задом в сторону входу в магазин “Наш”.
В цей момент особа №2 продовжувала іти та замахуватись руками в сторону ОСОБА_10 та в цей момент нанесла ще один удар в область правого плеча з боку вищевказаним предметом, який був у нього в руці. ОСОБА_1 , побачивши що відбувається кримінальне правопорушення, скоєно посягання на життя та здоров?я особи (яке відповідно до Конституції України є найвищою соціальною цінністю), будучи працівником поліції відійшов у сторону автостоянки на кілька кроків (задля безпечної відстані) та дістав спецзасіб “Форт-17”, який був в нього в кобурі (зброя належить йому на праві приватної власності) та із викриком “Стій поліція” здійснив попереджувальний постріл вгору та наказав не скорочувати дистанцію.
Після чого, особа №2 відразу почала бігти в сторону сміттєвих баків, ліворуч припаркованих автомобілів, а ОСОБА_1 почав переслідувати її. У свою чергу ОСОБА_6 , почав бігти в слід за ними, оббігаючи припарковані автомобілі. ОСОБА_1 здійснив декілька (неприцільних), пострілів в сторону особи №2, однак, вказана особа побігла в сторону вул. Морозна та він втратив її з поля зору. Перебуваючи поруч сміттєвих баків, з правої сторони до нього несподівано підбігла особа №1, яка тримала в правій руці предмет ззовні схожий на ніж та відразу нанесла ОСОБА_1 один удар в нижню частину лівої сторони живота (в область паху), після чого, ОСОБА_1 здійснив ще декілька пострілів з травматичного пістолету в сторону особи №1. Коли особа №1 наносила ОСОБА_1 удар ножем, ОСОБА_6 підбіг до неї з лівої сторони, вхопив за одяг в ділянці пліч та кинув його до землі. ОСОБА_1 в цей час відчув різку біль в області паху, прижимаючи вказане місце своєю рукою.
Коли особа №1 лежала обличчям до низу, спираючись рукою до землі, вона надалі продовжувала тримати в своїй правій руці ніж. ОСОБА_6 намагався його підняти, однак вказаний чоловік обернувся в сторону ОСОБА_6 та в положенні присяду наніс ножем йому близько 3 ударів в ліву ногу, після чого наніс ще один удар вказаним ножем в область живота з лівої сторони. Після цього ОСОБА_6 відразу вхопився своїми руками за живіт. Тоді чоловік №1 піднявся та відразу побіг в сторону вулиці Морозна, куди перед цим побігла особа №2. Після цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 пішли до входу у вищевказаний бар, де на вулиці ОСОБА_6 стало погано та він впав на землю. Після цього перехожі викликали швидку допомогу, яка забрала їх до 8-ї МКЛ.
У своєму поясненні ОСОБА_1 також зазначив, що дістаючи зброю з кобури, в нього на поясі з правої сторони знаходився спеціальний жетон поліцейського, виготовлений з металу білого кольору та з урахуванням відстані між ним та особами, його попереджувальних криків та пострілів, особи № 1, 2 мали б зрозуміти, що ОСОБА_1 являється працівником правоохоронного органу.
Крім цього, з моменту вигуку “Стій поліція”, ОСОБА_1 розстібнув куртку, продемонструвавши в такий спосіб спеціальний жетон поліцейського та діяв з цього моменту не як громадянин при затриманні злочинця, а як поліцейський, який незалежно від часу та місця зобов?язаний вживати заходів із затримання злочинця, що прямо його зобов?язував Закон України “Про Національну поліцію”. 
Щодо вживання алкоголю під час застосування зброї повідомляє, що алкоголю не вживав. Після отримання поранення на його крики підбігли невідомі особи, що вбачається з відео з місця події та в однієї з осіб в руці була пластикова пляшка, яку вона простягнула йому. Вважаючи, що в ній вода, ОСОБА_1 зробив декілька ковтків, однак подальшому зрозумів, що там горілка, тому вилив її вміст на руку та притиснув до рани. За викладених вище обставин ОСОБА_1 повідомляє, що діяв в стані необхідної оборони, професійного ризику, затримуючи злочинців. Крім цього, у своєму поясненні повідомив, що на даний момент перебуває на лікарняному.
Аналогічне за змістом пояснення ОСОБА_1 надав громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також аналогічні за змістом свідчення надали ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , допитані під присягою як свідки в рамках кримінальної справи № 464/6312/21.
Таким чином, службовим розслідуванням установлено, що 28.08.2021 близько 01:25 по АДРЕСА_1 , громадяни ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснили напад на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_6 із застосуванням предмету схожого на ніж, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: “Проникаюча колото-різана рана лівої пахової ділянки з пошкодженням дна сечового міхура, термінального відділу тонкого кишківника. Внутрішньочеревна кровотеча. Гематома передміхорового простору”. 
З метою припинення правопорушення та відбиття нападу на себе і громадянина ОСОБА_6 , діючи в умовах необхідної оборони та крайньої необхідності, на підставі пп. а), г) п.10 розділу 3 ст. 45 Закону України “Про Національну поліцію”, ОСОБА_1 було застосовано спецзасіб для відстрілу гумових куль марки “Форт-17Р”, серія НОМЕР_1 на підставі дозволу №M-1381 від 11.09.2017, строком до 12.11.2023, при цьому, порушень службової дисципліни під час відбиття раптового нападу, з метою припинення протиправних дій громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вчинених із застосуванням предмету спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, зі сторони старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , не установлено.
Службовим розслідуванням вирішено вважати, що оперуповноважений СКП ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 28.09.2021 застосував спеціальний засіб для відстрілу гумових куль марки “Форт-17Р” відносно громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі та в межах, передбачених ст.ст. 42, 45 Закону України “Про Національну поліцію”.
Отже, фактично за висновками службового розслідування, відповідач визнав відсутність порушень службової дисципліни зі сторони старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . 
Також, відповідач визнав, що позивач 28.08.2021 діяв на підставі пп. а), г) п.10 ч. 3 ст. 45 Закону України “Про Національну поліцію” (захист від нападу, що загрожує життю та здоров`ю людей, у тому числі поліцейського; затримання особи, яка чинить збройний опір або намагається втекти з-під варти). Крім того, відповідачем визнано що позивач діяв в межах статті 42 Закону України “Про Національну поліцію”, яка передбачає заходи примусу, які уповноважена застосовувати саме під час виконання повноважень, визначених цим Законом.
З наведеного убачається, що відповідач не заперечив факту отримання позивачем тілесних ушкоджень під час припинення ним правопорушення, про що безпосередньо вказано у висновку службового розслідування.
Разом з тим, як це правильно встановлено судом першої інстанції, за висновками спірного акта №143 від 12.08.2024 за формою Н-1/НПВ розслідування нещасного випадку, який стався в ніч на 28.08.2021 з ОСОБА_1 , відповідач дійшов вже протилежного висновку про те, що такий випадок стався в період проходження служби і не пов?язаний з виконанням службових обов?язків, що передбачено пунктом 8 розділу III Порядку №705.
При цьому, відповідач у своїх доводах посилається на підпункт 1 пункту 8 розділу III Порядку №705, а саме, що діяння потерпілого поліцейського, не пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених Законом України “Про Національну поліцію”. Причиною такої кваліфікації нещасного випадку стало те, що при здійсненні кримінального провадження стосовно заподіювачів шкоди ОСОБА_1 , їх протиправні дії щодо потерпілого, по ст. 345 КК України (погроза або насильство щодо працівника правоохоронного органу) кваліфіковані не були.
Надаючи оцінку відповідним аргументам відповідача-апелянта, апеляційний суд зазначає, що такі прямо суперечать висновку службового розслідування, затвердженого 28.09.2021. 
Крім того, апеляційний суд при розгляді цієї справи зазначає, що судом першої інстанції правильно враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.03.2023 у справі № 240/21578/21, де Суд зазначив, що здійснення потерпілим поліцейським діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час підпункт 1 пункту 7 розділу III Порядку №705 відносить до обставин настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, що узгоджується з приписами частини другої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, якими на поліцейського незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби покладено обов`язок вжити необхідних заходів в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій.
Як це слушно зауважив суд першої інстанції, указаний обов`язок поліцейського випливає із закріпленого у статті 12 Закону України “Про Національну поліцію” принципу безперервності в діяльності поліції та обумовлений особливим правовим статусом поліцейського, який вимагає від нього відповідної професійної поведінки як у службовий, так і в позаслужбовий час.
З огляду на викладене та беручи до уваги висновки Верховного Суду викладені у схожих правовідносинах, апеляційний суд вважає, що отримання позивачем тілесних ушкоджень під час виконання ним у вільний від служби час завдання поліції з припинення виявлених кримінальних правопорушень (пункт 3 частини першої статті 23 Закону України “Про Національну поліцію”) кваліфікує цей нещасний випадок відповідно до підпункту 1 пункту 7 розділу III Порядку №705 як такий, що стався під час виконання службових обов`язків, та свідчить про відсутність жодної з обставин, передбачених пунктом 8 розділу III Порядку №705, які не дозволяють пов`язати нещасний випадок з позивачем з виконанням ним службових обов`язків.
На користь вищенаведеного висновку, як це правильно зауважив суд першої інстанції, свідчить також хронологія подій, які сталися 28.09.2021, адже відповідач, стверджуючи, що позивач діяв в межах необхідної самооборони, а не вживав заходи щодо боротьби зі злочинністю, не виконував інші завдання та повноваження поліції, визначені Законом №580-VIII, які в тій, чи іншій мірі могли обумовити настання нещасного випадку, не звернув уваги на той факт, що первинний напад стався не на позивача, а на третю особу, а саме ОСОБА_6 , водночас ОСОБА_1 отримав поранення вже після вжиття ним дій, направлених на припинення вчинення хуліганства та нанесення тілесних ушкоджень третій особі, зокрема, під час переслідування нападника.
Таким чином, апеляційний суд не приймає до уваги аргументи відповідача на те, що при здійсненні кримінального провадження стосовно заподіювачів шкоди ОСОБА_1 , їх протиправні дії щодо потерпілого, по ст. 345 КК України кваліфіковані не були, а тому нещасний випадок не пов`язано з виконанням службових обов`язків, оскільки вказане твердження не спростовує факт отримання позивачем поранення при здійсненні діяння з припинення правопорушення, враховуючи безперервність виконання обов`язків поліцейського.
При цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, яким чином кримінально-правова кваліфікація дій осіб, які завдали позивачу тілесні ушкодження, впливає на питання про кваліфікацію нещасного випадку, що має самостійні підстави і порядок вирішення.
Більше того, як це слушно зауважив суд першої інстанції, досліджуючи вирок Сихівського районного суду м. Львова від 30.05.2024 у справі № 464/6312/21, на який власне посилається представник відповідача, в ході розгляду кримінальної справи суд звертав увагу на те, що: “ ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що ОСОБА_1 , який разом із ОСОБА_6 перебували на сходах біля входу “SOUR LOUNGE BAR” є працівником поліції, що підтверджує його зухвалі наміри….Зухвалість намірів обвинуваченого зафіксовано при перегляді відеозаписів події злочину.
Більше того, на зневажливе ставлення до громадського порядку з боку обвинуваченого ОСОБА_5 вказує і те, що останній деякий час ігнорував дії ОСОБА_1 , направлені на припинення вчинення обвинуваченим хуліганства та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , а припинив їх вчиняти виключно коли ОСОБА_1 витягнув пістолет та здійснив попереджувальний постріл в гору”.
Отже, у вироку від 30.05.2024 суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 , як працівника поліції, були направлені на припинення вчинення обвинуваченим хуліганства та нанесення тілесних ушкоджень третій особі, обвинувачений ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що ОСОБА_1 , який перебував на сходах біля входу “SOUR LOUNGE BAR” є працівником поліції та припинив їх вчиняти виключно коли ОСОБА_1 витягнув пістолет та здійснив попереджувальний постріл в гору, однак такі висновки відповідачем при складанні спірного Акта №143 від 12.08.2024 протиправно не були враховані.
За встановлених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно та не обґрунтовано прийняв рішення про те, що нещасний випадок, що стався з позивачем 28.08.2021 не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, а тому Акт №143 від 12.08.2024 за формою Н-1/НПВ розслідування нещасного випадку, який стався 28.08.2021 з ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо доводів апелянта про втручання в дискреційні повноваження, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року справа № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Отже, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова “може”.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно, як це правильно дійшов висновку суд першої інстанції, зобов`язати відповідача скласти та затвердити новий акт розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 28.08.2021 о 01 год 25 хв, з врахуванням встановлених судовим рішенням обставин та висновків суду у даній справі і у відповідності до вимог підпункту 1 пункту 7 розділу ІІІ Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 №705, за формою Н-1/ПВ.
Такий спосіб захисту порушених прав був підтриманий Верховним Судом в постанові від 23.03.2023 у справі № 240/21578/21
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з положеннями статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції, аналізуючи подані докази, приходить до переконання, що в розглядуваному випадку дії ОСОБА_1 , як працівника поліції, були направлені на припинення вчинення правопорушення, тому незважаючи на те, що нещасний випадок стався у позаробочий час, кваліфікувати цей нещасний випадок відповідно до підпункту 1 пункту 7 розділу III Порядку №705 необхідно як такий, що стався під час виконання службових обов`язків, враховуючи безперервність виконання працівником поліції своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим необхідно зобов`язати відповідача скласти та затвердити новий акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/ПВ.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29)
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі встановлених фактичних обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року у справі № 380/20634/24 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний