КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
Іменем України
Справа № 133/602/26
провадження № 3/133/709/26
12.05.26 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі головуючого судді Гуменюка О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, матеріали справи, що надійшли з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомий, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

21.02.2026 о 13:19 с. Махнівка, Хмільницького району, Вінницької області на АД М-21 242 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом SSANGYONG KYRON, н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим повторно протягом року, вчинив правопорушення передбачене за ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова ЕНА №6615620 від 05.02.2026), чим порушив п 2.1.а Правил дорожнього руху. 
Своїми діями ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1  викликався належним чином, однак не з`явився, заяв та клопотань до суду не подавав. 
Також у судове засідання викликався адвокат Голівський В.В., однак не з`явився, заяв та клопотань до суду не подавав. 
Однак судового засідання 07.05.2026 був присутній адвокат Голівський В.В. який повідомив, що ОСОБА_1  своєї вини не визнає. Адвокат зазначав, що ОСОБА_1 діяв в умовах крайньої необхідності, оскільки він передислоковував службовий автомобіль з ремонту з одного міста в інше. Адвокат Голівський В.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях у ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, оскільки він діяв в умовах крайньої необхідності.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.
На підставі ст. 280 КУпАП, встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні.
Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.
У відповідності до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Підпунктом «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Правил дорожнього руху.
Крім того вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 597485 від 21.02.2026; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6615620 від 05.02.2026, відповідно до якої на ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП; поясненнями ОСОБА_2 від 21.02.2026; рапортом поліцейського від 21.02.2026; довідкою про притягнення особи до адміністративної відповідальні складеної відносно ОСОБА_1 ; диском з відеозаписами.
Доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Голівського В.В. про те, що ОСОБА_1 був вимушений сісти за кермо автомобіля у зв`язку із крайньою необхідністю для переміщення автомобіля після його ремонту до місця розташування військової частини, суд вважає непереконливими та недоведеними, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо.
Таким чином, вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
Разом з тим, як убачається з пояснень ОСОБА_1 , наданих працівникам поліції безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, він не повідомляв про існування будь-якої реальна небезпека, яка не могла бути усунута іншим способом.
Крім того, наявна у матеріалах справи копія листа-зобов`язання, виданого командиром військової частини НОМЕР_2 , сама по собі не підтверджує ані факту існування безпосередньої небезпеки, ані відсутності можливості усунути її іншими засобами, а відтак не доводить вимушеного характеру дій ОСОБА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість без порушення вимог закону, скористатися допомогою інших осіб, які мають право керування транспортними засобами, для забезпечення переміщення автомобіля до місця його постійної дислокації. Або командир військової частини міг доручити перевести автомобіль будь-якому іншому підлеглому, який має право керування транспортними засобами.
Крім того, з переглянутого відеозапису, який долучений до протоколу, ОСОБА_1 повідомим працівникам поліції, що він їде з відпустки.
Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів існування обставин крайньої необхідності, передбачених ст. 18 КУпАП, а тому підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності суд не вбачає.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає за доцільне призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Керуючись ст.ст. 40-1, 279, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомий, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок (отримувач коштів: ГУК у Вінницькій області/21081300; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37979858; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок IBAN отримувача: UA418999980313080149000002001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Роз`яснити особі, на яку накладено адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня винесення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя Олександр ГУМЕНЮК