ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 червня 2026 року 	м.Суми	

Справа №293/1365/25 
Номер провадження 22-ц/816/1964/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Щербаченко М. В. (суддя-доповідач), Сидоренко А. П. , Сізова Д. В. , розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом ЯКОВЛЕВИМ Володимиром Віталійовичем, на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2026 року у складі судді Шульги В.О., ухваленого в м. Ромни, повний текст якого виготовлено 27 лютого 2026 року, 
у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У листопаді 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (далі - ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») звернулося до суду з указаним позовом.
Позов мотивований тим, що 16.10.2019 відповідачка уклала з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» електронний кредитний кредит № 2806203, за умовами якого товариство перерахувало їй кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн. Відповідачка не виконала належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором. 
10.06.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу № АК-10/06/2025, згідно з яким до ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2806203 від 16.10.2019 року. В подальшому 07.07.2025 між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладений договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2806203 від 16.10.2019 року.
Заборгованість відповідачки за указаним кредитним договором становить 39 680 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8000 грн; заборгованість за відсотками – 31 680 грн.
Позивач зазначає, що після набуття права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2806203 від 16.10.2019 направив їй повідомлення про відступлення права вимоги, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору.
Посилаючись на указані обставини, просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2806203 від 16.10.2019  у розмірі 39 680 грн та судові витрати.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2026 року позов задоволено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вважав доведеним факт укладення між первісним кредитором та відповідачкою кредитного договору. Суду надано належні та допустимі докази щодо фактичного перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, що свідчить про реальне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань та виникнення у відповідачки обов`язку щодо повернення отриманих грошових коштів та сплати передбачених договором відсотків. Стосовно доводів відповідачки щодо неповідомлення її про відступлення права вимоги за договорами факторингу, суд зазначив, що сама по собі відсутність такого повідомлення не припиняє зобов`язання боржниці та не звільняє її від обов`язку повернути отримані кошти, вона була обізнана про існування у неї такої заборгованості за кредитним договором та не була позбавлена можливості виконати свої зобов`язання, у тому числі шляхом сплати заборгованості первісному кредитору, однак належних дій для погашення заборгованості не вчинила. Крім того, оскільки відповідно до вимог законодавства України перебіг строків позовної давності було зупинено на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, а також на період дії воєнного стану, запровадженого в Україні, строк позовної давності на час розгляду указаної справи не сплинув. Таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
22 березня 2026 року представник відповідачки адвокат Яковлев В.В. через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» подав апеляційну скаргу в електронній формі, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить Сумський апеляційний суд скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2026 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що надані позивачем суду докази у своїй сукупності не підтверджують факту укладення в електронному вигляді кредитного договору. Суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23, не дослідив, чи дійсно відповідачкою вводився на сайті кредитодавця одноразовий ідентифікатор, чи реєструвалась відповідачка на сайті кредитодавця з метою отримання зазначеного кредиту, чи надавався одноразовий ідентифікатор кредитодавцем позичальниці, якщо надавався, то яким чином (шляхом надсилання смс-повідомлення або повідомлення на електронну пошту), чи відправлявся примірник кредитного договору на електронну пошту відповідачки. З інформаційної довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» неможливо ідентифікувати, хто є відправником коштів, які надійшли на рахунок відповідачки 16.10.2019, відсутня інформація про те, що указані кошти виплачені на виконання умов кредитного договору. Крім того, указана довідка не є первинним банківським документом, а інших допустимих доказів на підтвердження кредитної заборгованості не надано.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Посилався на те, що порядок укладення кредитного договору передбачає багаторівневу ідентифікацію, надання повної та достовірної інформації, обов`язкове ознайомлення з усіма істотними умовами, а також особисте підтвердження кожного етапу через одноразовий ідентифікатор. Звертає увагу суду на те, що разом із позовом суду було надано оригінал кредитного договору № 2806203 від 16.10.2019, укладеного в електронній формі. До моменту укладення вказаного кредитного договору на мобільний номер позичальниці, підтверджений під час реєстрації та закріплений в її особистому кабінеті в інформаційно-комунікаційній системі товариства, було сформовано та відправлено одноразовий ідентифікатор – код підтвердження PS2806203, застосування якого забезпечило автентифікацію відповідачки та засвідчило її волевиявлення щодо акцепту оферти. Відповідачкою не доведено порушення її прав при укладенні кредитного договору, як і не надано належних доказів укладення вказаного договору від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення. Вважає, що висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.02.2026 у справі № 758/14925/23, не є релевантними до обставин цієї справи. Сукупність доказів, таких як оригінал кредитного договору, довідка платіжної установи «ЕЛАЄНС» та банківська виписка з рахунку відповідачки підтверджують факт видачі їй кредитних коштів. 
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
16.10.2019 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачкою укладений договір про надання кредиту № 2806203 в електронній формі на сайті кредитодавця www.alexcredit.ua, який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS2806203 (а.с. 8-10).
Відповідно до умов указаного Договору кредитодавець надає позичальниці кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у розмірі та на умовах, визначених цим договором, у тимчасове, строкове платне користування, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору.
Сума кредиту складає 8000 грн, який надається позичальниці в безготівковій формі шляхом перерахування на її картковий рахунок; базова процентна ставка за один день користування кредитом – 1,7%; акційна ставка або ставка за Програмою лояльності за один день користування кредитом – 1,36%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) – 3,00%; узгоджений строк повернення кредиту: 21 календарний день до 06.11.2019 (включно).
Відповідно до п. 1.8 Договору дата надання кредиту, узгоджений строк повернення кредиту і відповідна узгоджена дата повернення кредиту, сума кредиту (загальний розмір кредиту), проценти за користування кредитом, реальна процентна ставка за кредитом, абсолютне значення подорожчання кредиту вказані у Графіку платежів, що визначається у Додатку № 1 до цього Договору та є невід`ємною його частиною.
Згідно з Графіком платежів у випадку повернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту: дата надання кредиту 16.10.2019; дата погашення кредиту 06.11.2019; сума платежу – 10 284 грн 80 коп., у т.ч.: погашення основної суми кредиту – 8000 грн; проценти за користування кредитом в межах узгодженого строку повернення кредиту – 2284 грн 80 коп.; процентна ставка в межах узгодженого строку повернення кредиту (акційна ставка, ставка за Програмою лояльності) 1,36%; реальна процентна ставка 496,40%; орієнтовна сукупна вартість кредиту в межах узгодженого строку повернення кредиту – 10 284 грн 80 коп. 
У випадку виникнення заборгованості проценти за користування кредитом в межах узгодженого строку повернення кредиту – 2856 грн; процентна ставка в межах узгодженого строку повернення кредиту (базова процентна ставка) 1,70%; спеціальна процентна ставка поза межами узгодженого строку повернення кредиту (спеціальна процентна ставка) -3%; реальна процентна ставка -620,50%; орієнтовна сукупна вартість кредиту в межах в межах узгодженого строку повернення кредиту складає 10 856 грн.
16.10.2019 року відповідачка отримала на картковий рахунок в АТ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 8000 грн 00 коп. (а.с.11, 130-132).
10.06.2025 між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (фактор) та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (клієнт) укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с. 12-18).
Відповідно до п. 2.1.3 Договору факторингу № АК-10/06/2025 перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається шляхом підписання сторонами договору та відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписний сторонами та скріплений їх печатками (за умови використання) договір та реєстр прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. 
Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 до ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідачки за договором № 2806203 від 16.10.2019; сума заборгованості – 39 680 грн, з яких: 8000 грн – сума заборгованості за тілом; 31 680 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с. 27).
07.07.2025 між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (клієнт) та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» (фактор) укладений Договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с. 19-26).
Відповідно до п. 2.1.3 договору факторингу № ДФ-07072025 перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається шляхом підписання сторонами договору та відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписний сторонами та скріплений їх печатками (за умови використання) договір та реєстр прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. 
Згідно з Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 позивач набув право вимоги до відповідачки за договором № 2806203 від 16.10.2019; сума заборгованості – 39 680 грн, з яких: 8000 грн – сума заборгованості за тілом; 31 680 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с. 28).
Позивачем надано суду копію вимоги-повідомлення № 2806203 від 10.07.2025 про обов`язок погашення заборгованості за кредитним договором № 2806203 від 10.07.2025, адресовану відповідачці, на загальну суму 39680 грн (а.с. 35).
Крім того, ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» надало детальний (щоденний) розрахунок заборгованості за Договором про надання кредиту № 2806203 від 16.10.2019 року, проведений ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» станом на 06.06.2025, згідно з яким відповідачкою було сплачено 2284 грн 80 коп., залишок суми кредиту – 8000 грн; залишок процентів за користування кредитом - 47 280 грн 00 коп., які нараховані за період з 16.10.2019 по 06.11.2019 року за ставкою 1,36%, за період з 07.11.2019 по 05.12.2019 за ставкою 1,7%, з 06.12.2019 по 03.06.2020 за ставкою 3% відсотки (а.с. 29-31).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З матеріалів справи установлено, що договір про надання кредиту № 2806203 від 16.10.2019 між первісним кредитором ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачкою укладений в електронній формі та підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, який відповідачка підписала в електронному вигляді.
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником. 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-80, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги представника відповідачки адвоката Яковлева В.В. щодо недоведеності обставини укладення кредитного договору № 2806203 та відсутності доказів надання кредитних коштів указаний висновок апеляційного суду не спростовують, зважаючи на такі мотиви.
У справі, яка переглядається, договір про надання кредиту № 2806203 містить докладну інформацію щодо особи відповідачки, зокрема її індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, дату його видачі та назву органу, який його видав, адресу проживання, номер мобільного телефону тощо. 
Договір про надання кредиту № 2806203 від 19.10.2019 укладений в електронній формі та підписаний позичальницею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором PS2806203 у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Доводи апеляційної скарги відповідача по суті зводяться до заперечень обставин, на які посилається позивач через їх недоведеність на його думку. 
Частина 3 статті 12 ЦПК України зобов`язує сторін довести обставини, на які вони посилається як на підставу не тільки своїх вимог, а і заперечень.
Натомість сторона відповідачки не надала суду жодних доказів, які б могли підтвердити її доводи та заперечення вимог позивача стосовно неукладення кредитного договору, неотримання кредиту.
Відповідачка не посилалася на те, що її персональні дані були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені. Також матеріали справи не містять доказів, що вона зверталася до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї протиправних дій.
Жодних розумних пояснень наявності в договорі про надання кредиту № 2806203 від 19.10.2019 персональних даних відповідачки, які чітко ідентифікують її як учасника правочину, та які збігаються з її персональними даними, зазначеними в її апеляційній скарзі, у заявах по суті справи, остання не надала.  
Така позиція відповідачки стосовно заперечень фактів укладення кредитного договору та отримання кредиту суперечить принципу змагальності цивільного судочинства, який закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України. Її заперечення у вигляді ствердження негативних фактів (неукладення договору, неотримання коштів) не можуть вважатися доведеними, допоки інша сторона їх не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 
Стосовно доводів заявника апеляційної скарги щодо неврахуванням судом висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.02.2026 у справі № 758/14925/23, колегія суддів зауважує, що висновки Верховного Суду у справі № 758/14925/23 не є релевантними до обставин цієї справи, оскільки у справі № 758/14925/23 Верховний Суд виснував, «…що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке впливає на правильність вирішення спору, оскільки всі висновки у справі ґрунтуються на підставі дослідження копій доказів, які, на думку позивача, доводять факт укладення кредитного договору між сторонами та фактичного перерахування коштів відповідачу, яка ставила під сумнів надані позивачем докази, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді. Жоден із судів не виконав вимог статті 95 ЦПК України та не витребував у заявника оригіналів електронних доказів, незважаючи на клопотання відповідача. І це є порушенням принципу змагальності сторін...».
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя, четверта статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша, друга статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною шостою статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
У справі, рішення в якій переглядається, на відміну від обставин справи №758/14925/23, відповідачка клопотання про витребування оригіналу електронного договору ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не подавала. Водночас у апеляційного суду немає сумнівів щодо відповідності поданого позивачем примірнику кредитного договору у форматі PDF файлу підписаного одноразовим ідентифікатором його оригіналу, зважаючи на сукупність досліджених судом доказів.
У контексті доводів апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів, що відповідачці були надані грошові кошти, передбачені частиною першою статті 1054 ЦК України, апеляційний суд зазначає таке. 
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Позивачем на підтвердження обставини перерахування первісним кредитором відповідачці грошових коштів було надано копію довідки ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 04.11.2024, згідно з якою 16.10.2019 успішно проведено платіж: номер в системі FONDY: 171334608, призначення платежу transfer _funds, сума платежу 8000 грн, номер картки НОМЕР_2 , банк картки отримувача: PRIVATBANK (а.с. 11).
Крім того, указана обставина підтверджується інформаційною довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за змістом якої на ім`я ОСОБА_2 у банку емітовано картку № НОМЕР_1 , та випискою по указаному рахунку за період з 16.10.2019 по 21.10.2019, за змістом якої 16.10.2019 на указаний рахунок було зараховано, в тому числі, грошові кошти на суму 8000 грн. 00 коп.
Відповідачка у свою чергу не надала доказів, які б підтверджували, що зарахована на її картковий рахунок сума 8000 грн 00 коп., яка повністю співпадає з розміром кредиту отримана нею не від первісного кредитора, а від іншої особи. 
Таким чином, ураховуючи сукупність доказів, що містяться в матеріалах справи, а також процесуальну позицію відповідачки, з урахуванням стандарту доказування «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, аніж не мав місце, апеляційний суд дійшов висновку про те, що первісний кредитор ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» виконало свій обов`язок за кредитним договором, зокрема надало позичальниці кредит у розмірі 8000 грн, а відповідачка не виконала обов`язку з повернення кредитних коштів. 
Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з наданим позивачем розрахунком заборгованості. 
Водночас з наданого позивачем розрахунку установлено, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувались відповідно до умов кредитного договору (п. 1.6 договору), зокрема з 16.10.2019 по 06.11.2019, тобто протягом погодженого сторонами договору строку кредитування, виходячи з акційної ставки (ставки за Програмою лояльності) 1,36% в день. В подальшому, оскільки відповідачкою 06.11.2019 (тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування) були сплачені проценти за користування кредитними коштами у розмірі 2284,80 грн, відсотки за період з 07.11.2019 по 06.12.2019 року нараховувались, виходячи з базової процентної ставки 1,7% в день та з 07.12.2019 – відсотки нараховувались відповідно до спеціальної процентної ставки 3% в день у зв`язку з виникненням прострочення кредиту. 
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України). 
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення слід залишити без змін.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись вимогами статей 141, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом ЯКОВЛЕВИМ Володимиром Віталійовичем, залишити без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  	М. В. Щербаченко	

Судді А. П. Сидоренко 

Д. В. Сізов