26.06.2026 Справа № 756/667/26

Провадження № 2/756/3663/26
Унікальний № 756/667/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
26 червня 2026 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, у якому просить стягнути з відповідача:
- завдані збитки в порядку суброгації у розмірі 3200 грн;
- витрати по сплаченому судовому збору в розмірі: 1211,20 грн (за подання позову) та 45,42 грн (за виготовлення адміністративних матеріалів).;
- витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 12 793,30 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір страхування наземного транспорту № 21843515 від 03.01.2024 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «Suzuki Jimmy», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до змісту постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2024 року по справі N?752/5450/24, було встановлено що: 01.03.2024 року приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , навпроти будинку N?10 по вулиці Михайла Максимовича в місті Києві, порушив вимоги пункту 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме - при перестроюванні, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Suzuki Jimmy», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним транспортним засобом.
Потерпілий ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено огляд автомобіля «Suzuki Jimmy», д.н.з. НОМЕР_3 . Згідно рахунку-фактури №1341500_РФ_236761 від 14.03.2024 вартість відновлювального ремонту склала 5 183,52 грн. Ця сума страхового відшкодування була сплачена страховиком на рахунок СТО, де відбувався ремонт пошкодженого транспортного засобу.
Транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував відповідач, на момент ДТП, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № ЕР213821433 в ТДВ «СК «Кредо», яким визнано ДТП страховим випадком і здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» за винятком франшизи у розмірі 3200 грн. 
26.12.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 уклали Договір № 26/12/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі за Договором страхування наземного транспорту № 21843515 від 03.01.2024.
Просить з зазначених підстав вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 09.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відзив на позов до суду не надходив. 
Відповідач надіслав на адресу суду квитанцію від 11.05.2026 про сплату на рахунок позивача 3 200 грн завданої шкоди.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір страхування наземного транспорту № 21843515 від 03.01.2024 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «Suzuki Jimmy», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до змісту постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2024 року по справі N?752/5450/24, було встановлено що: 01.03.2024 року приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , навпроти будинку N?10 по вулиці Михайла Максимовича в місті Києві, порушив вимоги пункту 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме - при перестроюванні, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Suzuki Jimmy», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним транспортним засобом. За цим судовим рішенням закрито провадження у справі відносно ОСОБА_2 у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Потерпілий ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено огляд автомобіля «Suzuki Jimmy», д.н.з. НОМЕР_3 . Згідно рахунку-фактури №1341500_РФ_236761 від 14.03.2024 вартість відновлювального ремонту склала 5 183,52 грн. Ця сума страхового відшкодування була сплачена страховиком на рахунок СТО, де відбувався ремонт пошкодженого транспортного засобу.
Транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував відповідач, на момент ДТП, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № ЕР213821433 в ТДВ «СК «Кредо», яким визнано ДТП страховим випадком і здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» за винятком франшизи у розмірі 3200 грн. 
26.12.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 уклали Договір № 26/12/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі за Договором страхування наземного транспорту № 21843515 від 03.01.2024.
Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
При вирішенні справи, суд керується редакцією Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
На момент вирішення справи розмір шкоди, заявлений позивачем до стягнення - 3200 грн відповідачем сплачено добровільно.
У зв`язку з чим підстав для їх стягнення суд не вбачає і у задоволенні позовних вимог відмовляє.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження фактично понесених витрат позивачем надано Договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024 року, Додаткову угоду №1 до Договору від 17.10.2025, відповідно умов якої, вартість послуг адвоката становить 12 793 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 17.10.2025 про сплату послуг з професійної правничої допомоги. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати у сумі 12 793,30 грн. не є співмірними із складністю цієї справи та не відповідають критерію розумності їхнього розміру.
Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Заявлена до компенсації сума витрат на професійну правничу допомогу істотно перевищує суму основного боргу. Матеріали справи не містять доказів щодо вжиття позивачем заходів для досудового врегулювання спору. Доказів направлення відповідачу досудової вимоги суду не представлено. Відповідачем після отримання інформації про відкриття провадження у справі суму позову виплачено добровільно, у зв`язку з чим, враховуючи заяву відповідача про зменшення цих витрат, суд вважає правильним визначити їх розмір - 3200 грн, стягнувши їх з відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідачем ціну позову сплачено добровільно до початку розгляду справи по суті, суд вважає правильним, застосувавши зазначену вище норму процесуального закону, стягнути з нього на користь позивача 50% сплаченого судового збору у розмірі 605,72 грн. Інші 50% слід повернути позивачу.
Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача судового збору за виготовлення адміністративних матеріалів у розмірі 45,42 грн, оскільки ці витрати не пов`язані з розглядом цієї справи.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 9-14, 19, 23, 27, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 :
3 200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок - витрат на професійну правничу допомогу;
605 (шістсот п`ять) гривень 72 копійок - судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        А.М. Майбоженко