Справа № 473/1434/26

РІШЕННЯ
іменем України

"20" травня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у підготовчому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, 

В С Т А Н О В И В :

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . 
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . 
Позивачка, як спадкоємиця за нотаріально посвідченим заповітом від 23 січня 2025 року, реєстр. №51, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та звернулася до Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про посвідчення її спадкових прав на вказану квартиру. Проте державний нотаріус Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. відмовила позивачці в оформленні спадкових прав щодо квартири у зв`язку з неможливістю встановлення факту належності спадкодавиці спадкового майна (15 березня 1989 року спадкодавиця, маючи шлюбне прізвище « ОСОБА_3 », розірвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », однак у договорі про придбання спірної квартири від 05 лютого 1992 року, реєстр. №297, покупцем цього майна є ОСОБА_5 ). 
Оскільки зі смертю спадкодавиці втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування, а тому ОСОБА_1 просила в судовому порядку визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
В підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 та її представниця Бінько М.А. не з`явилися, проте остання надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача – Вознесенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.
Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки та представників сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову з ухваленням рішення у підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. 
При цьому, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . 
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . 
Позивачка, як спадкоємиця за нотаріально посвідченим заповітом від 23 січня 2025 року, реєстр. №51, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та звернулася до Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про посвідчення її спадкових прав на вказану квартиру. Проте державний нотаріус Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. відмовила позивачці в оформленні спадкових прав щодо квартири у зв`язку з неможливістю встановлення факту належності спадкодавиці спадкового майна (15 березня 1989 року спадкодавиця, маючи шлюбне прізвище « ОСОБА_3 », розірвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », однак у договорі про придбання спірної квартири від 05 лютого 1992 року, реєстр. №297, покупцем цього майна є ОСОБА_5 ). 
У той же час, факт належності спадкодавиці спірного майна знайшов своє повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- копією нотаріально посвідченого договору від 05 лютого 1992 року, реєстр. №297, за яким ОСОБА_5 купила в ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 4-5);
- копією довідки КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23 вересня 2025 року за вих. №1381, згідно якої за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , підстава реєстрації – договір купівлі-продажу від 05 лютого 1992 року №297 (а.с. 8);
- копією повторного Свідоцтва про розірвання шлюбу від 04 червня 2004 року, згідно якого 15 березня 1989 року ОСОБА_5 розірвала шлюб з ОСОБА_7 , їй присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 13);
- копією Свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 04 червня 2004 року, згідно якого ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с. 14);
- Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 16 квітня 2026 року №00057770341, згідно якого 15 березня 1989 року ОСОБА_5 розірвала шлюбу з ОСОБА_7 та після розірвання шлюбу залишила шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ». 04 червня 2004 року до актового запису внесено зміни про зміну прізвища спадкодавиці з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_8 ». Підстава - Свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові від 04 червня 2004 року (а.с. 32-34).
Згідно ст. 1216 ЦК України  спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст.ст. 1217, 1223 ЦК України).
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, зокрема шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом, належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом подання заяви у встановлений строк до державної нотаріальної контори. 
Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не встановлено.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом, має право на спадщину у вигляді спірної квартири, проте не має іншої можливості оформити свої права на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити повністю.

Визнати за  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Суддя: О.В.Вуїв