ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2026 р. Справа№ 910/10759/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Тищенко А.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"
на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2026
у справі № 910/10759/25 (суддя О.Г. Удалова)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"
до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"
про стягнення 3 927,30 грн, -

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (далі - позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - відповідач) про стягнення 3 927,30 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 у справі №910/10759/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" 3 927,30 грн страхового відшкодування, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що витрати на ремонт ущільнювача дверей підтверджені актом виконаних робіт ТОВ «БАВАРІЯ МОТОРС» (ОФІЦІЙНИЙ ДИЛЕР BMW в Україні) № IN000024792 від 08.07.2025, що є достатньою підставою для відшкодування коштів в порядку суброгації.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою, відповідач вказує на те, що в Акті (протоколі) огляду ТЗ від 16.05.2025, складеному самим позивачем та підписаному представником ТОВ «БАВАРІЯ МОТОРС», позиція «ущільнювач дверей» відсутня. Скаржник посилається на порушення процедури фіксації дефектів, зазначаючи, що у разі виявлення прихованих дефектів під час ремонту, позивач мав повідомити про це відповідача протягом 5 днів для додаткового огляду, чого зроблено не було. Суд першої інстанції помилково не взяв до уваги, що позивач офіційно визнав неможливість надання фотографій пошкодженого ущільнювача або листа від СТО про технічну необхідність його заміни, що свідчить про відсутність доказів для задоволення позову в межах даної справи. При використанні сертифікованою програмою AUDATEX, а саме при розрахунку заміни задніх лівих дверей транспортного засобу BMW X4 в калькуляції не зазначається ущільнювач дверей, тобто згідно даної програми по методології робіт не передбачено разом із заміною дверей, зaмінювати ущільнювач дверей. 
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2026 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 у справі № 910/10759/25; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ВУСО" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 11 лютого 2026 року; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10759/25. 
Позивач скористався правом, наданим ст. 263 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Представник позивача наголошує, що розмір шкоди розраховано відповідно до документів станції технічного обслуговування, на якій проводився відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу; за твердженнями відповідача щодо розрахунку збитку на підставі програми AUDATEX позивач не погоджується, оскільки дана система є інформативною для розрахунку, в якій зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу, реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу; разом з тим позивач зауважує, що при заміні дверей старий ущільнювач не може бути використаний повторно через втрату еластичності, пошкодження при демонтажі та невідповідність геометрії нових дверей; з огляду на конструкційні особливості ущільнювача, його заміна є технологічно обов`язковою при заміні самих дверей. 
09.02.2026 матеріали справи № 910/10759/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючій судді. 
Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено місцевим господарським судом, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 24376735 від 11.02.2025, згідно з яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля BMW X4, д.н.з. НОМЕР_1 .
25.04.2025 у м. Харкові по вул. Драгомирівській сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля BMW X4, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .
У результаті ДТП зазначені транспортні засоби (далі - ТЗ) отримали механічні пошкодження.
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), складеного учасниками події на підставі ст. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою чиї протиправні дії перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, є ОСОБА_2 .
Згідно з умовами договору страхування № 24376735 від 11.02.2025 страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода (ДТП) (п.4.1.1 Договору страхування).
Кошторис збитків складається на момент настання страхового випадку на підставі рахунку СТО офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування та обрана Страховиком (п. 5.2 Договору страхування № 24376735 від 11.02.2025).
Відповідно до рахунку СТО ТОВ «БАВАРІЯ МОТОРС» № BL000038539 від 29.04.2025 вартість відновлювального ремонту а/м BMW X4, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 69 714,96 грн.
Як вказує позивач, згідно з умовами договору страхування (п. 16.3.4 Договору страхування), ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунок страхувальника суму страхового відшкодування.
Зокрема, як підтверджується страховим актом № 2442881-1 від 26.05.2025 та платіжною інструкцією № 33280 від 26.05.2025, позивач сплатив страхувальнику 69 714,96 грн.
Крім того, як вказує позивач, відновлювальний ремонт транспортного засобу BMW X4, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювався на станції технічного обслуговування ТОВ «БАВАРІЯ МОТОРС», підтвердженням чого є Акт виконаних робіт №IN000024792 від 08.07.2025, яким визначено, що вартість запасних частин та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля, становить 69 714,99 грн.
Відповідно до інформації, отриманої з ЄЦБД МТСБУ, стало відомо, що цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП, на момент настання страхової події була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 222957177 (надалі - Поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.
З метою досудового врегулювання 27.05.2025 ПрАТ «СК «ВУСО» направило на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування за вих. №3184/1/2025/ел/ТС.
18.08.2025 відповідачем було сплачено позивачу частину страхового відшкодування в сумі 65 787,66 грн, що підтверджується довідкою № 5273/2025/вих від 25.08.2025 про надходження коштів на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО».
За твердженням позивача, недоплата становить 3 927,30грн (69 714,96 грн страхове відшкодування - 65 787,66 грн виплата від відповідача ), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.07.2018 у справі №910/20412/16.
Разом з тим, непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.
Як зазначено було вище, відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 25.04.2025 подію ДТП зафіксовано в електронному вигляді, докази чого були долучені до позовної заяви.
Відповідно до частини 2 статті 31 Закону України № 3720-IХ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут та надалі у редакції, чинній з 01.01.2025) у разі настання контактної (наявне зіткнення) дорожньо-транспортної пригоди за участю лише двох забезпечених транспортних засобів, за умови заподіяння шкоди майну виключно у вигляді пошкодження (знищення) транспортного засобу, незаподіяння шкоди життю та здоров`ю фізичних осіб, відсутності у водіїв обох транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, а також за умови досягнення згоди таких водіїв щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, такі водії мають право без залучення відповідних підрозділів Національної поліції України спільно скласти для надання страховику (МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у паперовій чи електронній формі за формою і відповідно до інструкції, затверджених МТСБУ. Після складення такого повідомлення водії транспортних засобів мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформування відповідних підрозділів Національної поліції України про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Президії МТСБУ від 13.07.2017 № 403/2017 визначено, що з 01.10.2017 європротокол, оформлений в електронній формі, є повним аналогом європротоколів, надісланих або пред`явлених страховику у паперовій формі.
Наявне у матеріалах справи повідомлення про ДТП (електронний європротокол №C74D37B52697 від 25.04.2025) заповнений обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортні засоби, зазначено дату та час дорожньо-транспортної пригоди, координати ДТП, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутні зауваження водіїв стосовно відомостей, які зазначені в електронному європротоколі. Крім того, у європротоколі міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Отже, враховуючи положення чинного законодавства, судом першої інстанції було вірно прийнято вищевказаний електронний європротокол як належний доказ настання 25.04.2025 ДТП за участю транспортних засобів BMW X4, д.н.з. НОМЕР_2 , та BMW X5, д.н.з. НОМЕР_3 .
Відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
За змістом відомостей європротоколу від 25.04.2025 (що не заперечувалося обома учасниками справи) ДТП відбулася з вини водія автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_3 .
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Закон України № 3720-IХ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Згідно зі ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
За змістом частини 1 статті 14 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на 25.04.2025 цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом BMW X5, д.н.з. НОМЕР_3 , застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 222957177, за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн (термін дії з 23.08.2024 по 22.08.2025).
Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.
Згідно зі ст. 102 Закону України "Про страхування" здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).
Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.
Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 2 ст.108 Закону України "Про страхування" якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.
Як вказано вище, 26.05.2025 позивачем сплачено страхувальнику 69 714,96 грн на підставі страхового акту № 2442881-1 від 26.05.2025 та платіжної інструкції №33280 від 26.05.2025.
Крім того, вартість запасних частин та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля BMW X4, д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується актом виконаних робіт № IN000024792 від 08.07.2025.
Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 108 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.
Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті.
Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті (ч. 2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом BMW X5, д.н.з. НОМЕР_3 , застрахована у відповідача відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою, відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.
Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає:
1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту;
2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини.
Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, у разі наявності підстав для його вирахування.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 910/3650/16 та у постановах Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 14.05.2018 № 910/5092/17.
Пунктом 77 частини першої ст. 1 Закону України "Про страхування" від 18.11.2021 №1909-IX визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством.
Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 222957177 передбачено, що франшиза становить 0,00 грн, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає 160 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Акт (протокол) огляду ТЗ є документом, який фіксує видимі пошкодження на момент огляду. 
Однак, правовідносини між сторонами випливають із суброгації (ст. 993 ЦК України). Обсяг відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначається ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом.
Судом апеляційної інстанції досліджено та встановлено, шо факт заміни ущільнювача та оплати цієї деталі підтверджується Актом виконаних робіт №IN000024792 від 08.07.2025 та платіжною інструкцією № 33280 від 26.05.2025. 
Згідно з правовою позицією Верховного суду (справа № 922/4013/17), реальним підтвердженням суми збитків є платіжний документ, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Посилання скаржника на те, що програма AUDATEX не вказує на заміну ущільнювача, відхиляється судом, оскільки ремонт транспортного засобу проводився у офіційного дилера транспортних засобів BMW в Україні (ТОВ «БАВАРІЯ МОТОРС»), який керується технологічними картами заводу-виробника. 
Разом з тим, колегія суддів враховує пояснення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що при заміні дверей старий ущільнювач втрачає еластичність та герметичність, що робить його повторне використання неможливим для відновлення ТЗ до стану, який був до ДТП.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не забезпечив додатковий огляд прихованого дефекту, однак це не є безумовною підставою для відмови у виплаті, якщо факт пошкодження та заміни підтверджується іншими допустимими доказами (фінансовими та технічними документами СТО). Відповідач не надав доказів того, що ущільнювач дверей не потребував заміни при демонтажі дверей.
Також під час розгляду даної справи відповідачем не надано доказів того, що визначений обсяг ремонтних робіт не відповідає характеру пошкоджень автомобіля (пошкодження задніх лівих дверей).
Частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, згідно із якою розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.
Також у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 наведена правова позиція, згідно із якою визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. 
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 у справі № 910/10759/25 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" має бути залишена без задоволення. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Слід зазначити, що усі доводи Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", викладені у апеляційній скарзі, були ретельно досліджені колегією суддів і наведених вище висновків щодо наявності підстав для задоволення позову, не спростовують.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 у справі № 910/10759/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 у справі №910/10759/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 910/10759/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя А.О. Мальченко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко