Справа № 420/39421/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Василяки Д.К., 
за участі: секретаря судового засідання Рудого В.А., 
представника позивача – Стратулата С.Д.,
представника відповідача – Болтушенка А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛОАД-ТЕХ” (вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 2, м. Одеса, 65045, код ЄДРПОУ 38935167) до Одеської митниці (вул. Івана і Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078 код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення про корегування митної вартості товарів,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОАД-ТЕХ» до Одеської митниці в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України без статусу юридичної особи публічного права, код ЄДРПОУ ВП: 44005631) про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000267/2 від 26.07.2025 р.
Позов та відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2025/000267/2 від 26.07.2025 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «ЛОАД-ТЕХ.
Ухвалою суду від 24.12.2025 року призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 07.01.2026 року відкладено судове засідання до 22 січня 2026 року о 14 год. 30 хв.
Ухвалою суду від 12.02.2026 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено для розгляду по суті на 13.03.2026 року.
Ухвалою суду від 13.03.2026 року відкладено судове засідання до 10 квітня 2026 року о 14 год. 30 хв.
У судовому засіданні 10.04.2026 сторони підтримали правові позиції, викладені у заявах по суті справи. Представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 
10.04.2026 у судовому засіданні, на підставі статті 227 КАС України, після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення та проголошення до 16.04.2026 року.
У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання 16.04.2026, яким завершується розгляд справи, на підставі ч.4 ст. 250 КАС України, судом підписано скорочене рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позову, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: 19 лютого 2025 р. між Позивачем (ТОВ «ЛОАД-ТЕХ», Покупець) та компанією створеною та існуючою за законодавством КНР «Qingdao Tai Star Machinery Co., Ltd» (Продавець) укладено контракт № T190225LT та підписано Специфікацію № 1 від 19.02.2025 року.
З метою здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці 23.07.2025 декларантом Позивача (ФОП ОСОБА_1 ) подана електронна митна декларація за формою МД-2, з додатком форми МД-6 та декларацію митної вартості (ДМВ) до МД-2 вн. № 5249, в якій митну вартість товару визначено: - (арк. 1 МД-2, Товар № 1, графа 31) - Ланцюги зі сталі із зварними кільцями : - G80 Lifting Chain 6mm*18mm*200m/length / Ланцюг підйомний клас 8 (Grade 80) 6* 18 - 60 шт., - G80 Lifting Chain 8mm*24mm*200m/length / Ланцюг підйомний клас 8 (Grade 80) 8* 24 - 92 шт., - G80 Lifting Chain 10mm*30mm*200m/lengt *30 - 60 шт., - G80 Lifting Chain 13mm*39mm*100m/length / Ланцюг підйомний клас 8 (Grade 80) 1 3*39 - 40 шт., - G80 Lifting Chain 16mm*48mm*100m/length / Ланцюг підйомний клас 8 (Grade 80) 1 6*48 - 26 шт. Призначені для виготовлення ланцюгових строп, ланцюгових стяжок, ручних ланцюгов их талей, що використовуються при підйомі і переміщенні різних вантажів. Цивільн ого призначення. Торговельна марка - немає даних. Виробник - QINGDAO TAI STAR MACHINERY CO., LTD. Країна виробництва - Китай, CN..; - за основним (першим) методом – за ціною Контракту (графа 43) 90 862,92 дол. США. (графа 42). 
До електронної митної декларації форми МД-2 додано усі необхідні документи для здійснення митного оформлення відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме (графа 44): 1) пакувальний лист № T2502076-2P від 15.05.2025 р.; 2) рахунок-фактура комерційний інвойс № T2502076-2C від 15.05.2025 р.; 3) коносамент № QDG94955 від 21.05.2025 р. 4) міжнародна товаротранспортна накладна №242 від 23.07.2025 р. 5) міжнародна товаротранспортна накладна №303 від 23.07.2025 р.; 6) міжнародна товаротранспортна накладна №561 від 23.07.2025 р.; 7) міжнародна товаротранспортна накладна №577 від 23.07.2025 р.; 8) сертифікат походження № 25C3702A7270/00041 від 23.05.2025 р.; 9) декларація про походження товару № T2502076-2C від 15.05.2025 р.; 10) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № LS-4662803 від 21.07.2025 р.; 11) довідка про транспортні витрати № 470336 від 21.07.2025 р.; 12) специфікація №1 від 19.02.2025 р. до контракту № 190225LT від 19.02.2025 р.; 13) зовнішньоекономічний контракт № 190225LT від 19.02.2025 р.; 14) договір доручення № 07092023 від 07.09.2023 р. з брокером ФОП ОСОБА_1 ; 15) договір про транспортно експедиторське обслуговування 11/10/23 від 11.10.2023 р.; 16) додаткова угода №1 до договору №07092023 від 22.04.2025 р; 17) додаткова угода від 31.10.2023 р. до договору №11/10/23 від 11.10.23 р.; 18) копія митної декларації країни відправлення № 426620250000017220 від 19.05.25р.; 
Відповідачем 24.07.2025 р. направлено позивачу до електронного кабінету повідомлення за № 750326, в якому зазначено, що: Керуючись положеннями частини п`ятої ст.54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнитися в достовірності або точності будьякої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості товару. Відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу України (далі-МКУ) здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди). Відповідно до п.2 та п.10 ст.58 МКУ та у відповідності з підпунктом 2 п.2 ст.52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. За ЕМД від 23.07.2025 № 25UA500500023469U0 заявлено до митного оформлення товар «Ланцюги зі сталі із зварними кільцями…» (виробник QINGDAO TAI STAR MACHINERY CO., LTD, країна виробництва Китай) відповідно до прямого контракту з компанією QINGDAO TAI STAR MACHINERY CO., LTD (Китай) від 19.02.2025 № 190225LT. За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Кодексу, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ), а саме: 1. Згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ, якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Відповідно до п. 3.3.1 контракта від 19.02.2025 № 190225LT товар має бути 100% оплачений на момент його прибуття в порт призначення. В наданій до митного оформлення ЕМД відсутні банківські платіжні документи щодо оплати оцінюваного товару. 2. Надана до митного оформлення митна декларація країни відправлення від 19.05.2025 № 426620250000017220 не містить печаток митних органів країни відправлення; зазначена в ній ціна товару не відповідає цінам, зазначеним в інвойсі від 15.05.2025 № T2502076-2C; в декларації зазначені умови поставки FOB, але не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця. 3. Відомості щодо вартості транспортних витрат, зазначені у довідці про транспортні витрати №470336 від 21.07.2025 не відповідають відомостям, зазаначеним у рахункуфактурі № LS4662803 від 21.07.2025. Зокрема, відповідно до довідки №470336 від 21.07.2025 витрати на морське перевезення складають 734509,60 грн., в які також включені всі портові витрати, пов`язані з обробкою вантажу в порту Чорноморськ. А відповідно до рахунку-фактурі № LS-4662803 від 21.07.2025 лише морське перевезення складає 734509,60 грн., а портові витрати, пов`язані з обробкою вантажу в порту Чорноморськ, зокрема навантажувально-розвантажувальні роботи , зазначені додатково Відповідно до ч.2 та 3 ст.53 декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) за наявності - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3)каталоги виробника товару. Згідно п.6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Строк подання документів 10 днів. 
25.07.2025 р. представником позивача – декларантом на запит надано Відповідачу: 1) лист декларанта від 25.07.2025 р. .; 2) лист №494-07 від 25.07.2025 р.; 3) банківський платіжний документ №395 від 07.07.2025 р.; 4) банківський платіжний документ №368 від 21.04.2025 р. .; 5) банківський платіжний документ №349 від 26.02.2025 р.; 6) акт звірки взаємних розрахунків від 25.07.2025 р.; 7) лист експортера №б/н від 25.07.2025 р.; 8) переклад експортної ВМД КНР від 22.07.2025; 9) пояснювальний лист №470336 від 25.07.2025; 10) довідка про транспортні витрати № 470336 від 21.07.2025 р.; 11) прайс лист б/н від 15.05.2025 р.; 12) переклад комерційного рахунку від 22.07.2025 р.; 13) переклад пакувального листа від 22.07.2025 р.; 14) переклад сертифікату про походження від 22.07.2025 р.; 15) висновок про вартісні характеристики товару № 344-07 від 10.07.2025 р.; 16) копія митної декларації країни відправлення № 426620250000017220 від 19.05.25р.; 
Одеською митницею складено картку відмови № UA500500/2025/000570 від 26.07.2025 р. в прийнятті митної декларації 25UA500500023469U0 від 23.07.2025 р., митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якою повідомила про відмову у митному оформленні (випуску) товарів на підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000267/2 від 26.07.2025 р.
Позивач вважає прийняті рішення незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи. 
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі – МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою..
За приписами частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Як встановлено частиною 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 4 статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
У відповідності з частиною 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з частиною 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Така правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 та у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 803/407/16.
Опрацювавши надані позивачем документи, митний орган прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши резервний метод визначення митної вартості.
Наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом визначення митної вартості та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.
Так, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі № 803/3649/15.
Щодо посилання митного органу відносно того, що згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ, якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Відповідно до п. 3.3.1 контракта від 19.02.2025 № 190225LT товар має бути 100% оплачений на момент його прибуття в порт призначення. В наданій до митного оформлення ЕМД відсутні банківські платіжні документи щодо оплати оцінюваного товару, суд зазначає, що 
Згідно п.3.3 контракту від № 190225LT від 19.02.2025 Оплата за даним Контрактом проводиться в наступному порядку: 3.3.1. Товар має бути 100% оплачений на момент його прибуття в порт призначення (до Покупця). Покупець має наступні варіанти послідовності оплати товару: 3.3.2. Оплатити 30% від вартості специфікації (інвойсу) в якості авансу перед виробництвом товару. Залишок 70% вартості специфікації (інвойсу) - безпосередньо перед прибуттям товару в порт призначення Покупця. 3.3.3. Сплатити 100% партії відвантаженого товару перед прибуттям в порт призначення Покупця. 3.3.4. Сплачувати за товар будь якими іншими частками, але щоб в будь якому разі партія товару яка прибуває в порт призначення Покупця на момент прибуття була оплачена на 100%.
При цьому, суд враховує, що згідно специфікації вартість всієї поставка товару складає 159 850,20 дол. США, а згідно Контракту здійснюється оплатити 30% від вартості специфікації (інвойсу) в якості авансу перед виробництвом товару. Залишок 70% вартості специфікації (інвойсу) - безпосередньо перед прибуттям товару в порт призначення Покупця. Разом з Листом декларанта від 25.07.2025 р. відповідачу додатково надано: - лист пояснення №494-07 від 25.07.2025 р.; - банківський платіжний документ №395 від 07.07.2025 р.; - банківський платіжний документ №368 від 21.04.2025 р.; - банківський платіжний документ №349 від 26.02.2025 р.; - акт звірки взаємних розрахунків від 25.07.2025 р.
Також позивачем зазначено, що враховуючи систематичність та регулярність закупок широкої номенклатури товару за прямим контрактом між ТОВ ЛОАД-ТЕХ та QINGDAO TAI STAR MACHINERY CO., LTD., бухгалтер при формуванні платіжного доручення указує номер контракту та специфікації за яким здійснюється комерційна діяльність. Платіж за цією поставкою здійснювався у наступному порядку: Платіж в сумі 47 955,068 від 26.02.2025р є 30% передоплати від загальної суми специфікації №1 від 19.02.2025p . Платіж в сумі 48 291,10$ від 21.04.2025р - це 70% доплата від суми фактично відвантаженої продукції за комерційним інвойсом Т2502076-1С від 05.04.2025р. (попередня поставка). Платіж в сумі 63 604,04 $ від 07.07.2025р - це 70% доплата від суми фактично відвантаженої продукції за комерційним інвойсом Т2502076-2С від 15.05.2025р. 
Кірм того, банківські платіжні документи містять посилання як на Контракт № 190225LT від 19.02.2025 р. так і на Специфікацію №1 від 19.02.2025 р.. 
При цьому відповідачем не надано пояснень щодо підстав не прийняття вказаних пояснень та платіжних інструкцій, якщо їх відсутність була підставою для встановлення розбіжностей числових значень складових митної вартості товару .
Разом з тим, суд наголошує на тому, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 у справі №815/329/17 та постанові від 12.03.2019 у справі №803/3649/15.
За правовою позицією Верховного Суду у постанові від 29 липня 2020 року по справі № 420/1709/19 (провадження № К/9901/34107/19) у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких має здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються.….”
Такі висновки Верховного Суду свідчать про те, що коригування митної вартості можливе лише за передбачених законом підстав, а вихід за межі таких підстав свідчить про неправомірність дій митного органу.
Щодо зауважень митниці в частині того, що надана до митного оформлення митна декларація країни відправлення від 19.05.2025 № 426620250000017220 не містить печаток митних органів країни відправлення; зазначена в ній ціна товару не відповідає цінам, зазначеним в інвойсі від 15.05.2025 No T2502076-2C; в декларації зазначені умови поставки FOB, але не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця суд зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.
При цьому в листі від 25.07.2025 р. декларант позивача пояснив митному органу, що у експортній декларації вказані умови поставки FOB, та порт відправки порт Хуандао, що збігається з умовами поставки вказаними у ВМД.
Суд також приймає до уваги, що конкретний географічний пункт переходу відповідальності поставки FOB Qingdao зафіксований в сертифікаті походження № 25C3702A7270/00041 від 23.05.2025 р., коносаменті № QDG94955 від 21.05.2025 р.
Також суд зауважує, що за Правилами “Iнкотермс” умови поставки FOB (франко-борт) визначають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з моменту переходу через поручні судна в названому порту відвантаження усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. При цьому, вказані Правила “Iнкотермс” не визначають обов`язку вказувати географічний пункт переходу обов`язків сторін за поставками на умовах FOB в експортній декларації виробника або в будь-якому іншому документів.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 160/8775/18.
Щодо зауваження митного орагну, що в відомості щодо вартості транспортних витрат, зазначені у довідці про транспортні витрати №470336 від 21.07.2025 не відповідають відомостям, зазаначеним у рахунку фактурі № LS-4662803 від 21.07.2025. Зокрема, відповідно до довідки №470336 від 21.07.2025 витрати на морське перевезення складають 734509,60 грн., в які також включені всі портові витрати, пов`язані з обробкою вантажу в порту Чорноморськ. А відповідно до рахунку-фактурі №LS4662803 від 21.07.2025 лише морське перевезення складає 734509,60 грн., а портові витрати, пов`язані з обробкою вантажу в порту Чорноморськ, зокрема навантажувально-розвантажувальні роботи, зазначені додатково, суд зазначає, що разом з листом декларанта від 25.07.2025 р. відповідачу додатково надано лист вих. № 470336 від 25.07.2025 р.. в якому пояснюється, що: ТОВ «Ламан Шиппінг» повідомляє, що у справці на транспортні витрати по перевезенню вантажу по коносаменту QDG94955 за маршрутом морський торговельний порт port Qingdao (China) прикордонний перехід Chornomorsk (Ukraine) за сумою 734 509.60 грн (сімсот тридцять чотири тисячі п`ятсот дев`ять гривень шістдесят копійок ) була допущена помилка, а саме було не прибрано словосполучення для зарубіжних портів «Витрати включають всі портові та інші витрати пов`язані з обробкою вантажу в порту Chornomorsk (Ukraine), оформленням і вивезенням вантажу автомобілем наступного перевізника».
Таким чином суд вважає, що невідповідність між відомостями довідки про транспортні витрати №470336 від 21.07.2025 та рахунку-фактури №LS-4662803 від 21.07.2025 щодо включення портових витрат пояснюється технічною помилкою, про що декларантом було належним чином повідомлено у листі від 25.07.2025 №470336, а отже такі розбіжності не впливають на достовірність визначення митної вартості товару.
Що стосується висновків митного органу про те, що 26.07.2025 декларантом ФОП ОСОБА_1 надіслано: лист б/н від 26.07.2025 р. щодо направлених документів і неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості з проханням завершити митне оформлення. Разом із вказаним листом надано: акт звірки взаємних розрахунків від 26.07.2025; листи експортера б/н від 25.07.2025, платіжні квитанції від 19.02.2025 № 349, від07.07.2025 № 395, від 21.04.2025 № 368. Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункти 4, 6 частини другої статті 53 Кодексу). Платіжні квитанції від 26.02.2025 № 349, від07.07.2025 № 395, від 21.04.2025 № 368 не можуть бути взяті до уваги у якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт оплати, оскільки згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216. Крім того, акт звірки взаємних розрахунків від 26.07.2025 не підтверджує отримання продавцем коштів за товар та не містить реквізитів рахунків, за якими здійснювався оборот коштів між продавцем та покупцем, суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. При цьому вказана норма не встановлює виключного переліку форм банківських документів, якими може підтверджуватись факт здійснення оплати за товар.
Судом встановлено, що позивачем до митного оформлення були надані платіжні квитанції від 19.02.2025 № 349, від 21.04.2025 № 368 та від 07.07.2025 № 395, сформовані через офіційний банківський сервіс та отримані з системи міжнародних SWIFT-переказів. Вказані документи містять відомості про платника, отримувача коштів, суму та валюту платежу, дату здійснення операції, а також призначення платежу, що дає можливість ідентифікувати відповідні платежі та встановити їх зв`язок із зовнішньоекономічною операцією.
Посилання відповідача на норми Закону України «Про валюту і валютні операції», Положення, затверджене постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 2, а також постанову Правління НБУ від 28.07.2008 № 216, суд вважає необґрунтованими, оскільки наведені нормативні акти регулюють порядок здійснення валютних операцій та оформлення платіжних інструкцій в іноземній валюті, однак не визначають виключної форми банківського документа, який може використовуватись для підтвердження митної вартості товару в розумінні статті 53 Митного кодексу України.
Сам по собі факт ненадання платіжної інструкції за формою, визначеною банківським законодавством, не свідчить про відсутність оплати за товар та не спростовує достовірності наданих позивачем SWIFT-документів, які підтверджують здійснення міжнародних банківських переказів.
Крім того, акт звірки взаємних розрахунків від 26.07.2025 був наданий позивачем як додатковий документ та не є основним документом, що підтверджує факт оплати товару. Відсутність у ньому реквізитів банківських рахунків або відомостей про рух коштів не може бути самостійною підставою для невизнання заявленої митної вартості, оскільки факт проведення розрахунків підтверджується іншими наданими документами.
За таких обставин суд доходить висновку, що подані позивачем документи у своїй сукупності містили достатні відомості для підтвердження факту оплати товару та заявленої митної вартості, а відповідачем не наведено належних та допустимих доказів, які б свідчили про недостовірність таких документів або неможливість ідентифікації відповідних платежів.
Відносно висновків митного органу про те, що для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом до митного оформлення надано рахунок-фактуру 21.07.2025 № LS-4662803, довідку про транспортні витрати від 21.07.2025 № 470336, коносамент від 21.05.2025 № QDG94955; CMR від 23.07.2025 № 242, 303, 561,577. Однак, у митній декларації країни відправлення від 19.05.2025 №426620250000017220 наявні відомості про коносамент № AKKQDG25064734, який на розгляд не надано. Рахунок-фактура від 21.07.2025 № LS-4662803 видана експедитором значно пізніше дати експорту товару 21.05.2025, зазначеній у митній декларації країни відправлення від 19.05.2025 № 426620250000017220, що суперечить умовам оплати транспортноекспедиторських послуг, визначених пунктом 4.1.3.1 Договору. Разом з тим, банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури від 21.07.2025 № LS-4662803 на розгляд не надано, хоча з урахуванням умов пункту 4.1.3.1 Договору станом на дату митного оформлення товару оплата за таким рахунком-фактурою повинна бути здійснена. Ненадання ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» на розгляд актів виконаних робіт (послуг), зазначених у пунктах 2.1.6, 8.3 Договору, не дає можливості упевнитись у повноті та вартості всіх наданих послуг, в тому числі додаткових (пункт 2.1.1 Договору), які повинні включатись до ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар.
По перше суд вважає необхідним зазначити, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.
Також суд критично оцінює доводи відповідача щодо недостатності документального підтвердження транспортних витрат та наявності розбіжностей у поданих документах з огляду на таке: як встановлено судом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару позивачем до митного оформлення були надані рахунок-фактура від 21.07.2025 № LS-4662803, довідка про транспортні витрати від 21.07.2025 № 470336, коносамент від 21.05.2025 № QDG94955, а також міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) від 23.07.2025 № 242, 303, 561, 577.
Посилання відповідача на те, що у митній декларації країни відправлення від 19.05.2025 № 426620250000017220 зазначено коносамент № AKKQDG25064734, який не був поданий до митного оформлення, суд вважає необґрунтованим, оскільки позивачем надано пояснення про те, що коносамент № AKKQDG25064734 є лінійним коносаментом, оформленим морським перевізником, тоді як коносамент № QDG94955 є домашнім коносаментом, виданим експедитором із зазначенням фактичного відправника та отримувача вантажу. Вказані обставини відповідають особливостям організації міжнародних морських перевезень та самі по собі не свідчать про недостовірність відомостей щодо транспортування товару.
Щодо доводів відповідача про те, що рахунок-фактура від 21.07.2025 № LS-4662803 виданий після дати експорту товару та що станом на дату митного оформлення не були надані банківські документи про оплату транспортно-експедиторських послуг, суд зазначає таке.
Предметом контролю митної вартості є перевірка числових значень складових митної вартості товару та документального підтвердження таких складових. При цьому самі по собі умови та строки оплати транспортно-експедиторських послуг не впливають на розмір фактично понесених транспортних витрат та не свідчать про недостовірність заявленої митної вартості товару.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.10.2020 у справі № 320/2455/19 зазначив, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару немає. 
Суд враховує, що відповідачем не наведено доказів того, що заявлені позивачем витрати на транспортування є неповними, недостовірними або не піддаються обчисленню. Також відповідач не довів, що ненадання актів виконаних робіт чи платіжних документів щодо транспортно-експедиторських послуг унеможливлювало перевірку числового значення транспортних витрат, заявлених декларантом.
За таких обставин суд доходить висновку, що надані позивачем документи у своїй сукупності містили достатні відомості для підтвердження транспортних витрат, а наведені відповідачем зауваження мають формальний характер та не свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару.
Таким чином, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару судом не встановлено.
Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що висновки відповідача є протиправними та не відповідають наявним в матеріалах справи доказам та умовам поставки, визначеними сторонами зовнішньоекономічного контракту, оскільки подані позивачем для митного оформлення документи не містять розбіжностей в частині визначення загальної вартості товару з урахуванням транспортних витрат, а наявні розбіжності не впливають на правильність визначення митної вартості товару.
Щодо обраного відповідачем методу митної вартості, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
За змістом статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 55 МКУ прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію, у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. При коригуванні митної вартості товарів за другорядними методами, передбаченими статями 59, 60 та 64 цього Кодексу, у рішенні обов`язково зазначаються номер та дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів (пункту 2.1 розділу II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).
При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16.
Оскільки раніше суд дійшов висновку про відсутність у спірному випадку підстав для коригування митної вартості, то і обрання відповідачем резервного методу замість обраного позивачем є необґрунтованим.
Посилання відповідача на відомості з довідкової інформації не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.
Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Держмитслужби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості довести задекларовану митну вартість. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Аналогічна правова позиція викладена в Рішенні Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 820/17417/14, від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17.
Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.
Суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування додаткового методу визначення митної вартості товару.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення, прийняті Одеською митницею, є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛОАД-ТЕХ” (вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 2, м. Одеса, 65045, код ЄДРПОУ 38935167) до Одеської митниці (вул. Івана і Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078 код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення про корегування митної вартості товарів – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000267/2 від 26.07.2025 р.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛОАД-ТЕХ” за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці сплачений судовий збір в розмірі 12780,31 грн. 
Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано суддею 06 травня 2026 року.

Суддя Д.К. Василяка