справа № 208/1695/26 
провадження № 2/208/3150/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

21 квітня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання – Золотоноші А.Р., представника позивача ОСОБА_1 – адвокатаМашошиної А.О., представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Кущ О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Представник позивача ОСОБА_1  – адвокат Машошина А.О. звернулась до Заводського районного суду міста Кам`янського із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 24.01.2009 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , від якого в них є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.01.2017 року у справі № 208/5438/16-ц шлюб між сторонами було розірвано.
Згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.11.2016 року у справі № 208/5437/16-ц на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На даний час матеріальний стан позивачки змінився в бік погіршення, оскільки з 2016 року зросли: витрати на утримання дітей у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, освіту тощо, підвищився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, підвищились ціни на комунальні послуги, розмір податків тощо.
Також у позивачки, порівняно з 2016 роком, коли на її користь з відповідача були стягнуті аліменти на утримання двох малолітніх дітей, значно погіршився матеріальний стан у зв`язку з ростом витрат на утримання себе та своєї сім`ї.
Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивачки народилась третя дитина, ОСОБА_6 , відповідно, її витрати на утримання всіх дітей теж зросли.
Тобто, після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів законодавець з 28.08.2018 року збільшив мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а саме: з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Розмір стягнутих з відповідача аліментів – по 1/6 від розміру всіх видів доходів на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, – є недостатнім для забезпечення потреб дітей.
При цьому, оскільки відповідач має нестабільний дохід, офіційно не працює, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, то стягнення з нього аліментів в частці від всіх видів заробітку (доходів) не забезпечить інтересів дітей, оскільки невідома остаточна база нарахування аліментів.
В свою чергу, стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі дозволить, по-перше, чітко визначити щомісячну суму, яка буде нараховуватись відповідачу в якості аліментів, що призведе до передбачуваності та дозволить позивачці розраховувати свої витрати на дитину, а, по-друге, це дозволить спонукати відповідача швидше знайти роботу та забезпечити погашення заборгованості з аліментів. 
Тому, представник позивача просить суд: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.11.2016 року у справі №208/5437/16-ц, які стягуються із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме: визначити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 10 568,66 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з щорічною їх індексацією відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття, про що видати відповідний виконавчий документ.
II. Заяви, клопотання позивача та відповідача.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Машошина А.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2  - адвокат Кущ О.М. позовні вимоги позивача не визнала, посилаючись на те, що аліменти сплачені ОСОБА_2 наперед до досягнення дітьми віку повноліття, і у зв`язку з повним виконанням рішення суду виконавче провадження було закінчено. Тобто, обов`язок відповідача щодо сплати аліментів вже виконаний у повному обсязі, отже, відсутній предмет спору.
III. Процесуальні дії по справі.
Ухвалою суду від 10 березня 2026 року відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 25 березня 2026 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Як вбачається з свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , сторони: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 24 січня 2009 року, актовий запис №23. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».
Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .
Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року по справі № 208/5437/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття. Стягнення аліментів з ОСОБА_2 , проводити щомісяця, починаючи з 21.08.2016 року.
Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року по справі № 208/5438/16-ц шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвано.
24 січня 2017 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Максютенко А.М. відкрито виконавче провадження ВП №53274009 з виконання виконавчого листа №208/5437/16, виданого 20.01.2017 Заводським районним судом м.Дніпродзержинська, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження. 
02 червня 2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сухою О.С. закінчено виконавче провадження ВП №53274009 з виконання виконавчого листа №208/5437/16, виданого 20.01.2017 Заводським районним судом м.Дніпродзержинська, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що згідно заяви стягувача ( ОСОБА_1 ), яка надана на прийомі у державного виконавця, претензій до боржника ( ОСОБА_2 ) на момент повноліття дітей стягувач не має. Матеріальних претензій до нього не має, аліменти сплачені в повному обсязі.
Також, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 29.05.2020 року, відповідно до якої вбачається, що вона, ОСОБА_1 претензій зі сплати аліментів до боржника ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має. Аліменти на момент повноліття дітей сплачені в повному обсязі.
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , вбачається, що у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась донька ОСОБА_6 .
Відповідно до довідки, наданої ТОВ «АВАНГАРД-КОМПАНІ», вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «АВАНГАРД-КОМПАНІ». Займає посаду Менеджер з персоналу. Дохід за період з 01.01.2025р. по 30.06.2025р. склав 61200,00 грн..
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (постанови Верховного Суду від 29 серпня 2024 року в справі № 759/14761/22, від 19 грудня 2022 року в справі № 643/3223/21 та ін.).
Згідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 березня 2025 року в справі № 522/8836/23, від 27 листопада 2024 року в справі № 613/1404/23 та ін.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів, шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України - зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Правова позиція ВСУ у справі за №143цс 13 від 05.02.2014 року).
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Засада змагальності сторін у судовому процесі є однією з ключових принципів правосуддя. Вона передбачає, що судовий процес є своєрідним полем змагання між сторонами - позивачем і відповідачем у цивільних справах. Головною метою цього принципу є забезпечення справедливості та об`єктивності судового процесу. Змагальність сторін у судовому процесі дозволяє кожній стороні активно захищати свої права та інтереси. Сторони мають можливість представляти свідчення, докази та аргументи на підтримку своєї позиції перед судом. Суд, зі своєї сторони, має завдання ретельно розглянути всі аргументи та докази від обох сторін та прийняти об`єктивне рішення на підставі закону (постанова Верховного Суду 07 серпня 2024 року в справі № 725/5693/21, від 21 червня 2024 року в справі № 134/743/22 ).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц).
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним в справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається, що рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року по справі №208/5437/16-ц виконано в повному обсязі. Даний факт підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої вбачається, що згідно заяви стягувача ( ОСОБА_1 ), яка надана на прийомі у державного виконавця, претензій до боржника ( ОСОБА_2 ) на момент повноліття дітей стягувач не має. Матеріальних претензій до нього не має, аліменти сплачені в повному обсязі. Також, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 29.05.2020 року, відповідно до якої вбачається, що вона, ОСОБА_1 претензій зі сплати аліментів до боржника ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має. Аліменти на момент повноліття дітей сплачені в повному обсязі.
Отже, враховуючи вищезазначене, у зв`язку з повним виконанням ОСОБА_2 рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року по справі № 208/5437/16-ц, враховуючи заяву ОСОБА_1 про відсутність претензій зі сплати аліментів до боржника ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, пункт 58), за якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належно зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), пункт 29).
VI. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 141, 150, 180-184, 192 СК України, ст.ст. 12, 76-78, 80, 89, 141, 263, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП – НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя  Похваліта С. М.