справа № 754/1343/25
головуючий у суді І інстанції Гринчак О.І.
провадження № 22-ц/824/2861/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

27 травня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Яхно П.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
У січні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (надалі по тексту - позивач, товариство, кредитодавець) звернулося до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (надалі по тексту - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості у розмірі 147 500 грн, з яких:
прострочена заборгованість за кредитом - 29 500 грн;
прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 118 000 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та фізичною особою, - ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1290-0262.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума кредиту - 29 500 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту знижена % ставка - 1,20 % у день; стандартна % ставка - 1,50 % у день.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Станом на 02 січня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 165 436 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 29 500 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 131 511 грн; прострочена заборгованість з комісії за видачу кредиту 4 425 грн.
Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 17 936 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 147 500 грн. 
Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 29 500 грн; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 118 000 грн, що разом становить 147 500 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року задоволено позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1290-0262 від 21 жовтня 2023 року у загальному розмірі 147 500 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що докази про отримання відповідачем грошових коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс», які містяться у матеріалах справи, є належними та допустимими та підтверджують виникнення кредитних відносин між сторонами. ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений у договорі строк грошові кошти (суму кредиту) не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суму боргу у розмірі 29 500 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 4 425 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовна заява подана та підписана через систему «Електронний Суду» від імені ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Дідиченко Д.Г. за довіреністю № 49 від 11 грудня 2024 року, яка зазначена як «представник».
Однак у матеріалах цивільної справи відсутні дані про те, що Дідиченко Д.Г. є адвокатом, або особою уповноваженою на вчинення процесуальний дій від її імені - самопредставництво.
Довіреність № 49 від 11 грудня 2024 року, підтверджує лише право Дідиченко Д.Г здійснювати представництво інтересів товариства в установленому порядку і в межах наданих повноважень, зокрема, на підставі довіреності, однак не підтверджується доказами, що ця особа наділена повноваженнями на самопредставництво юридичної особи згідно з частинами 1, 2 статті 58 ЦПК України.
Особа, яка представляє юридичну особу за довіреністю і виконує процесуальні дії на підставі повноважень, наданих їй довіреністю, виступає від імені цієї особи - довірителя, а не в порядку самопредставництва.
Обсяг повноважень, якими наділена представник Дідиченко Д.Г. визначений саме довіреністю № 49 від 11 грудня 2024 року, інших доказів представляти інтереси юридичної особи без довіреності в матеріалах справи не містяться.
Також, повноважень на здійснення самопредставництва від імені позивача, зокрема повноважень підписувати позовну заяву, підтверджує відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про члена виконавчого органу товариства Дідиченко Д.Г. як про підписанта.
За ідентифікаційним кодом юридичної особи у ЄДРПОУ 38548598, зазначеним у позовній заяві, згідно з витягу та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (містяться в матеріалах справ) у графі «Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» міститься інформація - Резуєв Є.В. - керівник.
Вказує, що додані до позовної заяви документи на підтвердження наявності у Дідиченко Д.Г. повноважень представляти інтереси позивача у судах та підписувати від імені юридичної особи документи, не містять інформації про те, що поіменована особа наділена повноваженнями на представництво (само представництво) у розумінні статті 58 ЦПК України.
Таким чином позовна заява подана та підписана особою, яка не є законним представником чи адвокатом, тобто Дідиченко Д.Г. не мала права її підписувати.

Відповідач не заперечує, що вона отримала вказану суму кредиту, але не згодна з стягненням комісії та процентів, визначених позивачем.
Щодо вимоги позивача про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 4 425 грн (15,00 %), яка визначена умовами кредитного договору, і є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, відповідач вказує таке.
Умовами кредитного договору передбачено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі по тексту - комісія, економічна сутність - плата за надання кредиту) 15% від суми кредиту та дорівнює 4 425 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні, нараховується кредитором та обліковується у день видачі кредиту.
Умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту у розмірі 4 425 грн є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати відповідача боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених у цій частині вимог, які не підлягають задоволенню.
А тому посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, як підставу правомірності нарахування комісії за видачу кредиту, не є релевантним, оскільки в цій постанові Велика Палата розглядала питання правомірності про включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації про стан кредитної заборгованості.
Щодо стягнення судом непропорційно великої суми процентів за користування кредитом у розмірі 1,2 % та 1,5 % у день, що за 300 днів становить 131 511 грн, вважає, що стягнення такої суми за кредит у розмірі 29 500 грн не є справедливим та розумним, порушує принципи добросовісності.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).
Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 613 ЦК України).
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509, частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Правовий висновок щодо зменшення саме розміру процентів за користування кредитом, викладений в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В цій справі Верховний Суд скасував рішення судів попередніх інстанцій саме у зв`язку з нарахуванням позивачем несправедливої суми процентів (більше ніж в 5 разів від розміру виданого кредиту) за користування кредитом, і направив справу на новий розгляд в суд апеляційної інстанції.
При новому розгляді, у постанові Хмельницького апеляційного суду від 22 квітня 2025 року у справі № 679/1103/23, суд зокрема зазначив, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим судове рішення підлягає зміні в частині стягнення з відповідача процентів і встановлення їх у розмірі 19 600 грн (замість заявленої позивачем суми 77 812,00 грн прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом).
Отже, суд, з врахуванням правового висновку Верховного Суду зменшив розмір саме процентів за користування кредитними коштами, оскільки їх розмір значно перевищував тіло кредиту, що суперечить принципам розумності та добросовісності, і наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Вважає, що суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23, і не встановив чи відповідає заявлений до стягнення розмір боргу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Враховуючи вище наведене, вважає, що нарахування процентів у розмірі 118 000 грн, що в 4 рази перевищує тіло кредиту є не справедливим, а справедливим є розміром процентів у сумі 4 425 грн.

Від представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому товариство просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явилися.
Апеляційний суд виходить з того, що якщо учасники судового процесу не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. 
Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасників судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи.
Виходячи з норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду, вимог пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, враховуючи, що свої доводи та заперечення щодо оскаржуваного судового рішення відповідач виклав в апеляційній скарзі, а позивач подав відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що неявка учасників судового процесу у судове засідання є такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дійшла висновку про таке.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.

З матеріалів справи встановлено, що 21 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1290-0262 шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором A8569.
Договір про відкриття кредитної лінії від 21 жовтня 2023 року № 1290-0262містить ідентифікуючу відповідача інформацію (паспортні дані, РНОКПП, електронну адресу, номер особистого електронного платіжного засобу, адресу проживання) та підписано електронним підписом останньої шляхом зазначення одноразового ідентифікатора A8569, відповідно до частин 6, 8 статті 11, статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктами 4.1 кредитного договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 29 500 грн. Дата надання/видачі кредиту: 21 жовтня 2023 року.
Відповідно до п 2.2. кредитного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (надалі по тексту - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до п. 4.4. кредитного договору базовий період складає 14 календарних днів. Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що базовий період - проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього договору.
Проценти за користування кредитом - грошові кошти, які згідно з договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється за процентними ставками, що визначені у договорі.
Згідно п 4.3. кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту). Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за зниженою процентною ставкою. Надана клієнту в межах програми лояльності знижена ставка діє і залишаються незмінною протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання позичальником умов, за яких позичальнику надається можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою, передбачених п. 10.2. цього договору. Тип комісії - одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту у дату видачі кредиту, якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту).
Відповідно до п. 4.7. договору, зазначено, що комісія за видачу кредиту становить 15.00 % від суми виданого кредиту
У п. 4.5 кредитного договору зазначено, що сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є додатком 3 до цього договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів. 
Отримані кредитодавцем від позичальника грошові кошти зараховуються в якості оплати процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту за загальним правилом в останній день кожного базового періоду згідно графіку платежів (який є додатком 3 до цього договору).
Згідно п. 4.6. та 10.2. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою:
Стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою).
Знижена процентна ставка становить 1,20% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору. Позичальник здійснює сплату процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою з першого дня користування кредитом протягом усього періоду дії договору за умови, якщо позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту (якщо п.4.7 договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) та повертає кредитодавцю отриманий кредит згідно з графіка платежів за зниженою ставкою (який є додатком 3 до цього договору).
Відповідно до п 4.9. кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 15 серпня 2024 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається.

Умовами договору встановлено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, який останній вказав у договорі про відкриття кредитної лінії № 1290-0262, а саме № НОМЕР_1 , з метою отримання кредиту, на який здійснено зарахування коштів у сумі 29 500 грн.

Підтвердженням виконання позивачем обов`язку щодо надання відповідачу грошових коштів у розмірі 29 500 грн є довідка АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування вказаної суми за кредитним договором та довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений у договорі строк грошові кошти (суму кредиту) не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідач не заперечує, що вона отримала вказану суму кредиту, але не згодна з стягненням комісії та процентів, визначених позивачем.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії від 21 жовтня 2023 року№ 1290-0262 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 29 500 грн зі базовим строком користування кредитом 14 календарних днів за зниженою процентною ставкою 1,2 % в день на залишок неповерненої суми кредиту, стандартною процентною ставкою 1,5 % в день на залишок неповерненої суми кредиту, строк кредитування становить 300 календарних днів з 21 жовтня 2023 року по 15 серпня 2024 року.
Отже, умови договору про відкриття кредитної лінії від 21 жовтня 2023 року№ 1290-02623 щодо нарахування відсотків: строку кредитування (його початку та закінчення), бази нарахування (залишок неповерненої суми кредиту), зниженої процентної ставки в день та строк дії відповідно до Програми лояльності, стандартної процентної ставки в день, - чітко і недвозначно визначено у договорі.
Відповідно до п. 6.9. договору передбачено, позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця до закінчення вказаних 14 календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу кредитодавця.
Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань шляхом прийняття виконання зобов`язань, отримав кредитні кошти та продовжував користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах, проте не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин. 
Оскільки відповідач не дотримався графіку платежів - позивач мав право нараховувати позичальнику відсотки за кожен день користування грошовими коштами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Отже, умови договору про відкриття кредитної лінії від 21 жовтня 2023 року № 1290-02623 щодо розміру відсотків за користування грошовими коштами відповідають Закону України «Про споживче кредитування» в новій редакції.

Згідно із розрахунком заборгованості, позивачем нараховані відсотки у межах періоду кредитування 300 календарних днів: з 21 жовтня 2023 року по 15 серпня 2024 року у розмірі 131 511 грн. 
Перевіривши розрахунок відсотків, здійснений позивачем, апеляційний становив, що розмір відсотків наведений у розрахунку відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» в новій редакції, а саме:
1,2% за період з 21 жовтня 2023 року до 03 листопада 2023 року за 14 календарних дні, що становить 4 956 грн (29 500 грн*1,2%*14), 
1,5% за період з 03 листопада 2023 року до 15 серпня 2024 року за 286 календарних днів, що становить 126 555 грн (29 500 грн*1,5 %*286).
Після закінчення строку кредитування нарахування процентів було зупинено, що вбачається з розрахунку заборгованості, а саме у графі «ставка %» з 16 серпня 2024 року зазначено 0% .
Разом, розмір простроченої заборгованості за нарахованими відсотками у межах строку кредитування становить 131 511 грн.
Разом з тим, звертаючись з позовом, позивач просив стягнути прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 29 500 грн, прострочену заборгованість за нарахованими відсотками за період кредитування 300 календарних днів: з 21 жовтня 2023 року по 15 серпня 2024 року у меншому розмірі, а саме: 118 000 грн.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги про те, що непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, апеляційний суд їх відхиляє, оскільки як встановлено вище - розмір відсотків за користування грошовими коштами, встановлений сторонами у договорі про відкриття кредитної лінії від 21 жовтня 2023 року № 1290-0262, - повністю відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування» у новій редакції.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. 
Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).
Недійсність кредитного договору у зв`язку з тим, що умови такого договору містять вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, або відсотки є завищеними та не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності - прямо не встановлена Законом України «Про захист прав споживачів». 
Закон України «Про споживче кредитування» також не містить прямої вказівки про недійсність кредитного договору у зв`язку з тим, що умови такого договору містять вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, або відсотки є завищеними та не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності 
Отже, таким правочин є оспорюваним.
Відповідач договір про відкриття кредитної лінії від 21 жовтня 2023 року № 1290-0262 не оспорював, що свідчить про правомірність вказаного правочину.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції задоволення позовних вимог про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими відсотками за період кредитування 300 календарних днів: з 21 жовтня 2023 року по 15 серпня 2024 року у розмірі 118 000 грн.
А відповідачем не вказано за яких саме певних умов, апеляційний суд може зменшити загальний розмір процентів за користування грошовими коштами.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність правових підстав для стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 4 425 грн (15,00 %), то колегія апеляційного суду відхиляє їх з огляду на те, що позивачем позовні вимоги про стягненні комісії не пред`являлися. 

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність належних повноважень на підписання позовної заяви, то апеляційний суд відхиляє їх з огляду на таке.
Відповідно до статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності -також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.
Відповідно розділу 4 (пункт 4.7.) посадової інструкції юрисконсульта відділу юридичного стягнення заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що затверджена наказом директора товариства № 103-П від 29 грудня 2023 року вказано, що працівник має право представляти інтереси товариства у судових органах без додаткового уповноваження (довіреності) у порядку самопредставництва юридичної особи.
Відповідно до довідки про займану посаду, Дідиченко Д.Г. працює у ТОВ «Укр Кредит Фінанс», на посаді юрисконсульта відділу юридичного стягнення заборгованості.
Відповідно до посадової інструкції юрисконсульта відділу юридичного стягнення заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс», Дідиченко Д.Г. має право представляти інтереси товариства у судових органах без додаткового уповноваження (довіреності) у порядку самопредставництва юридичної особи.
Таким чином, доводиапеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Дата складення повного судового рішення 28 травня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська