Справа № 420/9270/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, адміністративну справу за позовом Концерну «Одесаагрогаз» до Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ФОП ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Концерну «Одесаагрогаз» до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ФОП ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, яка полягає у невжитті заходів реагування щодо усунення порушень вимог законодавства при розміщенні тимчасової торговельної споруди за адресою: АДРЕСА_1 на розі вул. Лабораторна;
- зобов`язати Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області вжити заходів реагування, передбачених чинним законодавством України, щодо усунення порушень, пов`язаних із розміщенням тимчасової торговельної споруди з недотриманням нормативно встановлених відстаней до інших будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 на розі вул. Лабораторна;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.02.2025 року Концерн «Одесаагрогаз» уклав договір із Таїровською селищною радою Одеського району Одеської області, відповідно до якого Концерну було передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0200 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:3309, із цільовим призначенням – 11.04 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води). Крім того, на вказаній земельній ділянці розташована будівля, яка належить концерну на праві власності.
Разом з тим, за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено торгівельний павільйон, який належить ФОП ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що вказана споруда встановлена із порушенням протипожежних розривів від будівлі, концерн звернувся до Головного управління ДСНС в Одеській області із заявою про проведення перевірки, якою у подальшому було встановлено факт порушення вимог правил пожежної безпеки. Відомості про встановленні порушення було додатково направлено до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області для вжиття нею відповідних заходів реагування. Водночас, селищної радою жодних заходів реагування, передбачених чинним законодавством України, щодо усунення порушень, пов`язаних із розміщенням тимчасової торговельної споруди з недотриманням нормативно встановлених відстаней до інших будівель та споруд, вчинено не було.
Не погоджуючись із вищевказаною бездіяльністю Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Ухвалою суду від 10.04.2026 року справі №420/9270/26 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Під час розгляду справи встановлено, що вірною назвою відповідача у справі є Таїрівська селищна рада Одеського району Одеської області.
04.05.2026 року до суду від представника Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що листом від 09.03.2026 року Головне управління Державноі? служби Украі??ни з надзвичаи?них ситуаціи? в Одеськіи? області звернулось до селищноі? ради, яким просило розглянути заяву Концерну «ОДЕСААГРОГАЗ» від 25.02.2026 року та вжити заходи щодо недопущення порушень вимог пожежноі? безпеки при розміщені малих архітектурних форм на територіі? громади. У відповідь на вказании? лист, Таі?рівською селищною радою листом від 19.03.2026 року було повідомлено, що уповноваженими посадовими особами Таі?рівськоі? селищноі? ради опрацьовано викладену у зверненні інформацію та проведено обстеження зазначеного об`єкта щодо дотримання протипожежних розривів і за результатами візуального обстеження встановлено, що тимчасова споруда розміщена на відстані менше 10 метрів від зовнішньоі? стіни капітальноі? будівлі, що має віконні прорізи і об`єкт встановлено безпосередньо під металевими евакуаціи?ними сходами суміжноі? будівлі, що створює критичну загрозу безпеці та блокує шлях евакуаціі? у разі виникнення надзвичаи?ноі? ситуаціі?. У даному листі також зазначено, що на підставі виявлених порушень складено відповіднии? Акт обстеження та надано офіціи?не повідомлення власнику (представнику власника) тимчасовоі? споруди про необхідність негаи?ного усунення порушень законодавства із встановленим терміном - 5 робочих днів для добровільного приведення об`єкта у відповідність до норм або и?ого демонтажу. Також повідомлено, що в Управлінні містобудування, архітектури та землеустрою триває процедура підготовки рішення про анулювання паспорта прив`язки №06/03-04, і у разі невиконання законних вимог у встановлении? термін, матеріали перевірки будуть передані до Управління житлово-комунального господарства для ініціювання процедури примусового демонтажу вказаноі? споруди. 
При цьому, у відзиві було зазначено, що Таі?рівська селищна рада не є органом, якии? має право встановлювати факт порушення пожежних норм. Лист ГУ ДСНС Украі?ни в Одеськіи? області, на якии? посилається позивач, фактично є формою обміну інформацією, а не обов`язковим приписом для Ради негаи?но знести об`єкт. Для відповідного знесення такого об`єкту, підставою є відповідне рішення суду або грубе порушення саме правил благоустрою, а не пожежних норм, оскільки до повноважень селищних рад належить контроль за станом благоустрою, а не державнии? нагляд у сфері пожежноі? безпеки. Встановлення факту порушення має бути підтверджено відповідним актом уповноваженого органу контролю (наприклад, архітектурно-будівельного контролю), а не лише листом ДСНС. Дія паспорта прив`язки ТС анулюється за таких умов: недотримання вимог паспорта прив`язки ТС при і?і?? встановленні; невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив`язки ТС; надання недостовірних відомостеи? у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив`язки ТС. Для прии?няття такого рішення відповідач має провести перевірку та зафіксувати порушення актом. Самостіи?не скасування дозвільних документів без дотримання процедури має наслідком порушенням прав та законних інтересів ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, за твердженням відповідача, наявні обставини в даніи? справі не є бездіяльністю, а дотриманням встановленоі? законом процедури з боку селищноі? ради, що зазначено вище, зокрема у відповідних листах до ГУ ДСНС Украі?ни в Одеськіи? області, та у відповіді на адвокатське звернення. 
04.05.2026 року до суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, надійшли пояснення, в яких було зазначено, що біля зазначеноі? тимчасовоі? споруди, посадовими особами Концерну «Одесаагрогаз» здіи?снено самочинне будівництво на самовільно заи?нятіи? земельніи? ділянці, двоповерховоі? нежитловоі? будівлі загальною площею 105 кв.м. за адресою Одеська область, Овідіопольськии? раи?он, АДРЕСА_1 , що порушує права ФОП ОСОБА_1 ?овича та блокує його фінансово-господарську діяльність. Як наслідок, договір оренди від 21.02.2025 року земельноі? ділянки за кадастровим номером 5123755800:02:005:3309, на якіи?? знаходиться об`єкт самочинного будівництва, є нікчемним, оскільки укладении? за відсутності для цього підстави, визначеноі? в абзаці другому частини другоі? статті 134 ЗК Украі?ни, укладении? без дотримання конкурентних засад, тобто спрямовании? на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальноі? власності. Тобто, враховуючи, що концерн «Одесаагрогаз» не набув права власності на об`єкт самочинного будівництва, то і не може утворюватися порушення прав підприємства у зв`язку з розташуванням та експлуатацією ФОП ОСОБА_1 тимчасової споруди, яка знаходиться біля об`єкту самочинного будівництва. 
Також представник третьої особи посилався на те, що Концерн «Одесаагрогаз» як позивач не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електроннии? суд», що має наслідком залишення адміністративного позову без руху.
Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд у справі встановив наступне.
21.02.2025 року Концерн «ОДЕСААГРОГАЗ» (далі – підприємство) (як орендар) та Таі?ровська селищна рада Одеського раи?ону Одеськоі? області (як орендодавець) уклали Договір оренди земельноі? ділянки (далі – Договір), відповідно до п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0200 га, цільове призначення - 11.04 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води), з кадастровим номером 5123755800:02:005:3309.
Згідно витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, місцем розташування земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:02:005:3309 є – АДРЕСА_1 .
На вказаніи? земельніи? ділянці розташована будівля, що належить Концерну «ОДЕСААГРОГАЗ» на праві власності, та в якіи? підприємство здіи?снює господарську діяльність. 
Разом з тим, за адресою: АДРЕСА_1 на перехресті вул. Лабораторна встановлено торгівельнии? павільи?он (МАФ), якии? належить ФОП ОСОБА_1 ?овичу. 23.10.2025 року ФОП ОСОБА_1 ?овичу Управлінням містобудування та архітектури Таїровської селищної ради Одеського району Одеській області було видано паспорт прив`язки на тимчасову споруду строком до 23.10.2030 року за місцем розташування: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями, наявними у Договорі особистого строкового сервітуту №63-06/03-04/2025 від 23.10.2025 року, укладеного між Таїровською селищною радою Одеського району Одеської області та ФОП ОСОБА_1 .
Посилаючись на те, ще вищевказаний торгівельний павільйон встановлений із порушенням протипожежних розривів від будівлі, яка належить підприємству, а також на те, що розміщення вказаноі? споруди фактично обмежує належне користування підприємством орендованої земельної ділянки та об`єктом нерухомого маи?на, розташованого на ньому, позивач звернувся до Головного управління Державноі? служби Украі?ни з надзвичаи?них ситуаціи? в Одеськіи? області (далі – ГУ ДСНС в Одеській області) із відповідною заявою від 25.02.2026 року щодо проведення перевірки та вжиття заходів реагування вищевказаного торгівельного павільйону. 
Одеським раи?онним управлінням цивільного захисту та превентивноі? діяльності ГУ ДСНС в Одеській області було здіи?снено вихід на місце для перевірки фактів, викладених в заяві підприємства, та встановлено порушення вимог пункту 1.14 глави 1 розділу III Правил пожежноі? безпеки в Украі?ні, затверджених наказом МВС Украі?ни від 30.12.2014 року №1417, а саме: тимчасову торговельну споруду встановлено на відстані менше 10 метрів від інших будівель і споруд, що підтверджується листом ГУ ДСНС в Одеській області від 09.03.2026 року до голови Таїрівської селищної ради. Крім того, у вказаному листі ГУ ДСНС в Одеській області просило Таїрівську селищну раду розглянути заяву підприємства від 25.02.2026 року та вжити заходи щодо недопущення порушень вимог пожежної безпеки при розміщенні малих архітектурних форм на території громади.
Водночас, будь-яких відомостей про вжиття Таі?рівською селищною радою Одеського раи?ону Одеськоі? області належних заходів реагування, спрямованих на усунення порушень в частині розміщення ФОП ОСОБА_1 тимчасовоі? торгівельноі? споруди з недотриманням нормативно встановлених протипожежних розривів, позивачу надано не було, внаслідок чого підприємство звернулось до ФОП ОСОБА_1 із претензією від 18.03.2026 року щодо врегулювання спору в досудовому порядку, а саме у строк не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання даної претензії усунути порушення вимог чинного законодавства шляхом приведення розміщення тимчасової споруди у відповідність до вимог будівельних та протипожежних норм, або здійснення демонтажу вказаної споруди. 
Таі?рівська селищна рада Одеського раи?ону Одеськоі? області листом від 19.03.2026 року (направленого у відповідь на лист ГУ ДСНС в Одеській області від 09.03.2026 року) повідомила ГУ ДСНС в Одеській області, що уповноваженими посадовими особами Таі?рівськоі? селищноі? ради було проведено обстеження вищевказаного торгівельного павільйону щодо дотримання протипожежних розривів, і за результатами візуального обстеження встановлено, що тимчасова споруда розміщена на відстані менше 10 метрів від зовнішньоі? стіни капітальноі? будівлі, що має віконні прорізи. Крім того, об`єкт встановлено безпосередньо під металевими евакуаціи?ними сходами суміжноі? будівлі, що створює критичну загрозу безпеці та блокує шлях евакуаціі? у разі виникнення надзвичаи?ноі? ситуаціі?. На підставі виявлених порушень складено відповіднии? Акт обстеження та надано офіціи?не повідомлення власнику (представнику власника) тимчасовоі? споруди про необхідність негаи?ного усунення порушень законодавства із встановленим терміном - 5 робочих днів для добровільного приведення об`єкта у відповідність до норм або и?ого демонтажу. У листі також було зазначено, що наразі в Управлінні містобудування, архітектури та землеустрою триває процедура підготовки рішення про анулювання паспорту прив`язки №06/03-04, і у разі невиконання законних вимог у встановлении? термін, матеріали перевірки будуть передані до Управління житлово-комунального господарства для ініціювання процедури примусового демонтажу вказаноі? споруди. 
Водночас, за твердженням позивача, ФОП ОСОБА_1 , незважаючи на наявність зазначених порушень та відповідного звернення підприємства до селищної ради, продовжує здіи?снювати підприємницьку діяльність у тимчасовіи? споруді, розміщеніи? із порушенням пожежних вимог щодо мінімальноі? відстані до інших будівель та споруд, що створює реальну загрозу безпеці людеи?, маи?ну позивача та перешкоджає належному користуванню ним своі?м маи?ном. 
Не погоджуючись із вищевказаною бездіяльністю Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).
Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши адміністративний позов, відзив, пояснення третьої особи та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів врегульовані Законом України від 17.02.2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VI).
Згідно ч.1 ст.6 Закону №3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.
До уповноважених органів у сфері містобудування та архітектури належать органи, визначені статтею 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме:
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури;
орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури;
структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій з питань архітектури;
виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування закріплені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).
Згідно ч.ч.1, 3 статті 24 Закону №280/97-ВР правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.
Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.11 Закону №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначені Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 року №2807-IV (далі - Закон №2807-IV).
Згідно ч.1 статті 10 Закону 2807-IV до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів віднесено, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Водночас відповідно до ч.2 ст.10 Закону №2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (частина друга) належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів тощо.
При цьому, згідно ч.ч.2, 3 статті 8 Закону №3038-VI планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.
Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.
За ч.ч.2-3 ст.28 Закону №3038-VI тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".
Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (ч.4 ст.28 Закону №3038-VI).
Згідно ст.14 Закону №2807-IV об`єкти благоустрою повинні використовуватися відповідно до їх функціонального призначення з метою забезпечення належних умов життєдіяльності населення, із дотриманням принципів раціонального використання та охорони, а також вимог правил благоустрою та інших нормативно-правових актів.
На виконання ч.4 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244 було затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - Порядок №244), який визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.
Відповідно до п.1.3 Порядку №244 тимчасова споруда (ТС) визначається як одноповерхова конструкція з полегшених матеріалів, яка встановлюється тимчасово без улаштування фундаменту та відповідає вимогам технічних регламентів.
При розміщенні ТС ураховуються всі наявні планувальні обмеження, передбачені будівельними нормами (п.1.8 Порядку №244).
Пунктом 2.1 Порядку №244 закріплено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.
Відповідно до п.1.4 Порядку №244 паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності.
Згідно п.п.2.2- 2.7 Порядку №244 замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.
До заяви додаються:
графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1 : 500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості;
реквізити замовника (найменування/прізвище, ім`я та по батькові (за наявності)/місцезнаходження ТС/контактна інформація) та напрям підприємницької діяльності.
Цей перелік документів є вичерпним.
Для визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам відповідний комплект документів направляється до органу з питань містобудування та архітектури сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.
Про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідного комплекту документів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.
Для оформлення паспорта прив`язки ТС замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає:
схему розміщення ТС;
ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат;
технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж.
Зазначені документи замовником отримуються самостійно.
Паспорт прив`язки ТС надається органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.
Згідно п.2.10 та п.2.12 Порядку №244 паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку.
Паспорт прив`язки ТС підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.
Згідно п.2.20 Порядку №244 встановлення тимчасової споруди здійснюється виключно відповідно до виданого паспорта прив`язки.
За п.2.26 Порядку №244 дія паспорта прив`язки ТС анулюється за таких умов:
недотримання вимог паспорта прив`язки ТС при її встановленні;
невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив`язки ТС;
надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив`язки ТС.
При цьому, за ч.ч.2-4 ст.55 Кодексу цивільного захисту України діяльність із забезпечення пожежної безпеки та запобігання пожежам є складовою діяльності посадових осіб і працівників суб`єктів господарювання. Зазначена вимога встановлюється у трудових договорах (контрактах), посадових інструкціях, статутах і положеннях.
Забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання, а щодо фізичних осіб - підприємців - особисто.
Обов`язок із забезпечення пожежної безпеки під час проектування та забудови населених пунктів, проведення робіт з будівництва будинків, будівель і споруд покладається на уповноважені органи містобудування та архітектури, замовників, забудовників, проектні та будівельні організації.
Відповідно до ч.10 ст.55 Кодексу цивільного захисту України власники земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачі (орендарі) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, керівники суб`єктів господарювання та їх працівники (робітники), що порушують (не виконують) встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки, несуть відповідальність відповідно до закону.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 року №1417 було затверджено Правила пожежної безпеки в Україні (далі – Правила), за п.п.1.14 п.1 розділу ІІІ яких тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, крім тих, що розміщуються на території ринків, відповідно до затвердженого плану-схеми повинні розміщуватися на відстані не менше 10 м від інших будівель та споруд, крім випадків, коли згідно з будівельними нормами потрібна більша протипожежна відстань або коли їх можна встановлювати біля зовнішніх стін без отворів, які відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін.
Отже, аналізуючи вищевказані приписи, суд доходить висновку, що паспорт прив`язки ТС надається органом з питань містобудування та архітектури відповідної селищної ради. Дія паспорту прив`язки ТС може бути анульована у разі недотримання вимог паспорта прив`язки ТС при її встановленні. При цьому, аналізуючи приписи Порядку №244 суд доходить висновку, що у разі, якщо паспорт прив`язки ТС надається органом з питань містобудування та архітектури відповідної селищної ради, то і питання анулювання виданого паспорту прив`язки вирішується органом з питань містобудування та архітектури селищної ради, який такий паспорт видавав.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, за зверненням Концерну «ОДЕСААГРОГАЗ» від 25.02.2026 року Одеським раи?онним управлінням цивільного захисту та превентивноі? діяльності ГУ ДСНС в Одеській області було здіи?снено вихід на місце для перевірки фактів, викладених в заяві підприємства, та встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 1.14 глави 1 розділу III Правил пожежноі? безпеки в Украі?ні, затверджених наказом МВС Украі?ни від 30.12.2014 року №1417, а саме в частині встановлення тимчасової торговельної споруди на відстані менше 10 метрів від інших будівель і споруд, що підтверджується листом ГУ ДСНС в Одеській області від 09.03.2026 року до голови Таїрівської селищної ради. До аналогічного висновку щодо встановлення тимчасової споруди на відстані менше 10 метрів від іншої будівлі дійшли уповноважені посадові особи Таі?рівськоі? селищноі? ради, які провели обстеження вищевказаного торгівельного павільйону щодо дотримання протипожежних розривів, та склали відповідний Акт обстеження.
При цьому, судом також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 ?овичу паспорт прив?язки №06/03-04 на тимчасову споруду за місцем розташування: АДРЕСА_1 було видано Управлінням містобудування та архітектури Таїровської селищної ради Одеського району Одеській області. 
Отже, в межах спірних правовідносин саме Таїрівська селищна рада Одеського району Одеській області, Управлінням містобудування та архітектури якої було видано ФОП ОСОБА_1 паспорт прив`язки №06/03-04, на думку суду, уповноважена вжити заходи реагування на усунення ФОП ОСОБА_1 виявлених порушень пожежного законодавства, які створюють загрозу для належного користування позивачем власним нерухомим маи?ном, яке знаходиться на земельній ділянці із кадастровим номером 5123755800:02:005:3309.
При цьому, за час розгляду справи відповідач зазначив, що селищної радою було надано офіціи?не повідомлення ФОП ОСОБА_1 як власнику вищевказаної тимчасовоі? споруди про необхідність негаи?ного усунення порушень законодавства із встановленим терміном - 5 робочих днів для добровільного приведення об`єкта у відповідність до норм або и?ого демонтажу, а також було зауважено, що в Управлінні містобудування, архітектури та землеустрою триває процедура підготовки рішення про анулювання паспорта прив`язки №06/03-04, і у разі невиконання законних вимог у встановлении? термін, матеріали перевірки будуть передані до Управління житлово-комунального господарства для ініціювання процедури примусового демонтажу вказаноі? споруди. 
Водночас, суд акцентує увагу на тому, що за час розгляду справи відповідачем не було надано належних доказів надання ФОП ОСОБА_1 офіційного повідомлення про необхідність негаи?ного усунення виявулених порушень законодавства у термін до 5 робочих днів. 
Більш того, суд враховує той факт, що позивачем під час розгляду справи було зазначено, що ФОП ОСОБА_1 продовжує здіи?снювати підприємницьку діяльність у тимчасовіи? споруді. Будь-яких доказів вжиття відповідачем заходів реагування, в тому числі, підготовки та прийняття рішення про анулювання паспорту прив`язки №06/03-04, враховуючи неусунення ФОП ОСОБА_1 виявлених порушень, Таїровською селищною радою Одеського району Одеській області надано не було. 
При цьому посилання представника третьої особи на те, що посадовими особами Концерну «Одесаагрогаз» здіи?снено самочинне будівництво на самовільно заи?нятіи? земельніи? ділянці за адресою Одеська область, Овідіопольськии? раи?он, АДРЕСА_1 , що порушує права ФОП ОСОБА_1 ?овича на здійснення фінансово-господарської діяльності, будь-якими належними доказами не підтверджені. Навпаки, з наданих до суду доказів вбачається, що об`єкт нерухомого майна загальною площею 105 кв. м розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці із кадастровим номером 5123755800:02:005:3309, належить на праві власності Концерну «Одесаагрогаз» та не є самочинним будівництвом або реконструкцією.
Представником третьої особи з цього приводу не зазначено про наявність будь-якого юридичного спору між ФОП ОСОБА_1 та Концерном «Одесаагрогаз» з приводу речових прав позивача на земельну ділянку та об`єкти нерухомого майна, що на ній розташовані.
Суд також зазначає, що зазначені посилання не відносяться до предмету спірних правовідносин у справі №420/9270/26, не впливають на обов`язок ФОП ОСОБА_1 ?овича щодо дотримання вимог пожежного законодавства, порушення яких були встановлені уповноваженим підрозділом ГУ ДСНС в Одеській області, а тому не можуть бути підставою для відмови в задоволенні заявлених у справі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).
Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановлені судом обставини справи свідчить про прояв протиправної бездіяльності Таїрівською селищною радою Одеського району Одеської області в частині невжиття заходів реагування щодо усунення порушень вимог законодавства при розміщенні тимчасової торговельної споруди за адресою: АДРЕСА_1 .
Для ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Таїрівську селищну раду Одеського району Одеської області вжити заходів реагування, передбачених чинним законодавством України, щодо усунення порушень, пов`язаних із розміщенням тимчасової торговельної споруди, яка належить ФОП ОСОБА_1 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, ж/м Червоний хутір, вул. Центральна на розі вул. Лабораторна.
Щодо посилань представника третьої особи на те, що Концерн «Одесаагрогаз» не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електроннии? суд», що має наслідком залишення адміністративного позову без руху, суд зазначає наступне.
За ч.1 ст.169 КАС України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Відповідно до ч.6 ст.18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, Концерн «Одесаагрогаз» має зареєстрований електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, що підтверджується наданою позивачем відповіддю на запит про отримання інформації про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС, а тому підстави для залишення адміністративного позову без руху після відкриття провадження у справі №420/9270/26 відсутні.
Верховний Суд неодноразово посилався на низку рішень Європейського суду з прав людини, які розкривають підхід до обґрунтованості судових рішень.
Як зазначив Верховний Суд, ЄСПЛ у справі «Салов проти України» наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо вмотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Викладені в цьому рішенні мотиви та аргументи дають, на думку суду, відповідь на всі суттєві доводи учасників адміністративної справи.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3 328,00 грн. з Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Концерну «Одесаагрогаз» до Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ФОП ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області в частині невжиття заходів реагування щодо усунення порушень вимог законодавства при розміщенні тимчасової торговельної споруди за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Таїрівську селищну раду Одеського району Одеської області вжити заходів реагування, передбачених чинним законодавством України, щодо усунення порушень, пов`язаних із розміщенням тимчасової торговельної споруди, яка належить ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Концерну «Одесаагрогаз» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3 328,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивач – Концерн «Одесаагрогаз» (65037, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с.Лиманка, ж/м «Червоний Хутір», вул. Центральна, 1, код ЄДРПОУ 31693667).
Відповідач – Таїрівська селищна рада Одеського району Одеської області (65496, Одеська обл., с-ще Таїрове, вул. Перемоги, 27, код ЄДРПОУ 05582159).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.В. Білостоцький