ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/4289/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Лозовського О.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць за періоди з 01.07.2022 по 31.12.2022; зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць за періоди з 01.07.2022 по 31.12.2022.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 . Однак, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі – постанова №168) відповідач не виплатив йому додаткову винагороду за періоди безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 01.07.2022 по 31.12.2022 відповідно до довідок від 26.07.2025 №567/1622 та від 19.06.2023 №904. Відтак, вважає, що має право на отримання збільшеної до 100000,00 грн винагороди в спірний період.
На звернення представника позивача від 19.08.2025 №Б/405658/00 щодо надання інформації про включення ОСОБА_1 до наказів командира в/ч НОМЕР_1 про нарахування та виплату збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн за періоди з 01.07.2022 по 31.12.2022, відповідач листом 16.09.2025 №1752 повідомив, що у вказаний період позивач до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою №168 не включався; у рапортах командира підрозділу щодо виплати спірної допомоги не зазначався; в журналах бойових дій, бойових наказах, бойових розпорядженнях інформація щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії відсутня; у вказаний період позивач залучався до виконання завдань згідно посадових обов`язків визначених посадою на якій перебував; у вказаний період ОСОБА_1 не відряджався. Також, відповідно до адвокатського запиту надсилаємо на Вашу адресу запитувані документи в пункті 6, згідно додатку.
У відповідь на адвокатський запит від 31.10.2025 щодо надання копій витягів із бойових журналів, наказів та бойових розпоряджень, відповідач листом від 15.11.2025 №2061 повідомив, що копії даних документів не містять інформації щодо ОСОБА_1 .
Крім того, вказав, що у відповідь на заяву від 11.12.2025 №Б/405658/02 про нарахування та виплату додаткової нагороди відповідно до постанови №168 від 28.02.2022, в/ч НОМЕР_1 зазначила, що у ОСОБА_1 відсутні підстави для включення до наказу про виплату винагороди.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди згідно постанови №168 протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України). 
У відзиві на позовну заяву від 28.04.2026 в/ч НОМЕР_1 просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що право на додаткову винагороду у розмірі 100000 грн відповідно до постанови №168 мають лише військовослужбовці, які безпосередньо брали участь у бойових діях або виконували бойові (спеціальні) завдання, що повинно бути підтверджено належними документами: бойовими наказами, журналами бойових дій, рапортами командирів та наказами про виплату винагороди. Відповідач зазначає, що таких документів позивач не надав. Також відповідач вказує, що довідка в/ч №904 від 19.06.2023, на яку посилається позивач, є лише документом для підтвердження статусу учасника бойових дій та не може бути належною підставою для нарахування додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. Крім того, відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду у справі №200/2297/23, відповідно до якої саме перебування у районі ведення бойових дій не є достатньою підставою для отримання підвищеної винагороди без підтвердження виконання бойових завдань. Окремо зазначено, що позивачу вже була виплачена додаткова винагорода: з березня по червень 2022 - у розмірі 100000 грн, а з 01.07.2022 по 31.12.2022 - по 30000 грн щомісячно, у зв`язку з чим відповідач вважає позовні вимоги безпідставними.
18.05.2026 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення в яких він зазначає, що довідка №4662 від 20.01.2023 є достовірним та достатнім доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях у період з 01.07.2022 по 31.12.2022. Просить позов задовольнити.
Інших заяв чи клопотань по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у спірний період проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .
Довідкою в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України №904 від 19.06.2023 підтверджується, що старший матрос ОСОБА_1 у період з 05.03.2022 по 31.12.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Миколаїв. У довідці зазначено, що підставою для її видачі є витяги із журналів бойових дій в/ч НОМЕР_1 , копія наказу начальника Миколаївського гарнізону №16 від 24.02.2022, а також рапорт командира артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у відповідних заходах. 
Згідно із довідкою в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України №587/822 від 26.07.2023 старший матрос ОСОБА_1 , оператор штабу 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у період з 05.03.2022 по 31.12.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи на території Миколаївської області, зокрема у Миколаївському районі та Миколаївській міській територіальній громаді. У довідці зазначено, що підставою для її видачі є бойове розпорядження начальника ракетних військ і артилерії ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №49т/РВіА від 16.02.2022, а також витяги із журналів бойових дій військової частини НОМЕР_1 №306/дск (том 1) від 14.02.2022 та №306/дск (том 2) від 27.06.2022. 
Відповідно до рапорту командира артилерійського дивізіону в/ НОМЕР_2 від 12.09.2024, на виконання вимог розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №2361 від 09.09.2024 підготовлений перелік військовослужбовців артилерійського дивізіону в/ч частини НОМЕР_1 , які брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у періодах здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану а саме, місто Миколаїв, Окни, Козацьке, з 05.03.2022 по 31.12.2022 - відповідно до наказу №84 від 13.03.2022, наказу №102 від 01.04.2022, наказу №70 від 23.03.2022, наказу №90 від 12.04.2022, БР №600/дск від 16.04.2022, наказу №157 від 21.06.2022, наказу №171 від 02.07.2022, БР №2077/дск від 30.08.2022, БР №3073/дск від 11.12.2022, БР №3176/дск від 19.12.2022; з 10.07.2023 по 31.07.2023 - відповідно до БР командира апч в/ч НОМЕР_1 №22/06 від 30.06.2023; з 01.09.2023 по 30.09.2023 - відповідно до БР командира апч в/ч НОМЕР_1 №16/08 від 31.08.2023; з 01.10.2023 по 21.10.2023 - відповідно до БР командира апч в/ч НОМЕР_1 №16/08 від 31.08.2023; з 25.07.2024 по 24.08.2024 - відповідно до БР командира апч в/ч НОМЕР_1 №25/07 від 24.07.2024, БР командира в/ч НОМЕР_1 № 1444/дск від 13.05.2024, БР командира в/ч НОМЕР_1 №БР-173/1/25т/ОВ/бу від 30.06.2024, ЖБВД апч в/ч НОМЕР_1 № 398/дск від 09.03.2024 (а. с. 23-24). 
Крім того, з довідки від 03.09.2025 №242 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168, колишнього військовослужбовця в/ч ОСОБА_1 за період з 05.03.2022 по 04.07.2025 вбачається, що в/ч НОМЕР_1 в березні 2022 (05.03 – 31.03) виплачена додаткова винагорода у розмірі 89096,77 грн; в квітні – червні 2022 року- у розмірі 100000 грн; з 01.07.2022 по 31.12.2022 - по 30000 грн щомісячно (а. с. 26 зворот - 27).
На звернення представника позивача до в/ч НОМЕР_1 з адвокатським запитом щодо включення ОСОБА_1 до наказів командира про нарахування та виплату збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн за періоди з 01.07.2022 по 31.12.2022, відповідач листом 16.09.2025 №1752, повідомив, що у вказаний період позивач до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 не включався.
Також листами від 15.11.2025 №2061, від 30.12.2025 №2329 відповідач повідомив, що копії бойових наказів, журнали бойових дій, рапорти командирів не містять інформації щодо ОСОБА_1 ; підстави для включення до наказу про виплату винагороди позивачу відсутні.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, щодо ненарахування та невиплати збільшеної додаткової грошової винагороди, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 та 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з пунктами 2 та 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався та триває на момент розгляду даної справи.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, від січі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Надалі, постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217 (яка застосовується з 24.02.2022) та від 22.03.2022 №350 (яка застосовується з 24.02.2022) внесено зміни в абзац 1 пункту 1 постанови №168 і викладено її в такій редакції «Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «є Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, від січі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах».
Відтак, зі змісту Постанови №168 видно що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень.
Отже, сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без дотримання умов, визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язку нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, абзацами 3, 4 пункту 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
На підставі рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).
Відповідно до пункту 5 рішення №248/1298 виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.
Згідно Протоколу наради робочої групи з опрацювання єдиних підходів щодо порядку виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 16.04.2022, затвердженого заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України, зазначено, що військовослужбовцям (в тому числі і ті, що забезпечують заходи з евакуації, ремонту техніки, продовольчого забезпечення, ведення служби, обліку документів тощо) здійснюється виплата винагороди в розмірі 100000 грн, у разі перебування цих військовослужбовців у складі угрупування військ в районі ведення бойових дій з урахуванням документального підтвердження участі військовослужбовців у збройних діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони.
Тобто, необхідною умовою для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, а необхідним є саме прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені документально журналами бойових дій та наказами командира військової частини.
Тобто, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 рішення №248/1298.
Відповідачем не заперечується, що позивач у спірний період перебував у зоні бойових дій, проте додаткова грошова винагорода в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за спірний період служби позивачу не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з відсутністю підстав для такого нарахування.
В свою чергу, перебування на території, де ведуться бойові дії, та участь у таких діях не є тотожними поняттями.
В якості підстави для виплати за спірні періоди додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн позивач надав суду довідки в/ч НОМЕР_1 щодо його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Зокрема, довідкою в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України №904 від 19.06.2023 підтверджується, що старший матрос ОСОБА_1 у період з 05.03.2022 по 31.12.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Миколаїв. Підстава: витяги із журналів бойових дій в/ч НОМЕР_1 №306/дск (том 1) від 14.02.2022, №306/дск (том 2) від 27.06.2022, копія наказу начальника Миколаївського гарнізону №16 від 24.02.2022, а також рапорт командира артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у відповідних заходах (а. с. 21 зворот). 
Згідно із довідкою в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України №587/822 від 26.07.2023 старший матрос ОСОБА_1 , оператор штабу 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у період з 05.03.2022 по 31.12.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи на території Миколаївської області, зокрема у Миколаївському районі та Миколаївській міській територіальній громаді. Підстав: бойове розпорядження начальника ракетних військ і артилерії ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №49т/РВіА від 16.02.2022, витяг із журналів бойових дій військової частини НОМЕР_1 №306/дск (том 1) від 14.02.2022 та №306/дск (том 2) від 27.06.2022 (а. с. 22).
Вказані довідки є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).
Проте, прийняття участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії - це безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях при виконані бойового розпорядження командира військової частини. Крім того, у довідці зазначено, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій та не входить до переліку тих документів, на підставі яких здійснюється виплата додаткової винагороди 100 000 грн, передбаченої постановою №168, та видана виключно для цілей надання відповідного статусу.
При цьому, відповідач наголошує, що у спірні періоди позивач безпосередньої участі у бойових діях не брав, бойових (спеціальних) завдань не виконувала, а виконувала повсякденні службові обов`язки. 
Як уже зазначалося та встановлено судом вище, за цей період позивачу нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду із розрахунку 30000,00 грн.
Таким чином, сам по собі факт перебування позивача в районі проведення бойових дій та виконання своїх службових обов`язків у складі військової частини НОМЕР_1 , без відповідних доказів безпосередньої участі у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій, не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної до 100 000 грн винагороди та не виникає обов`язку виплатити позивачу 100 000 грн.
Крім того, як слідує з матеріалів справи, відомості, що стосуються участі позивача в бойових діях та/або забезпеченні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відсутні.
Разом з тим, сама позивач не вказує, які саме бойові завдання виконував перебуваючи у районах введення бойових дій.
Відтак, враховуючи зміст вищевказаних нормативних актів, наявних в справі доказів відповідачем правомірно було нараховано та виплачено додаткову винагороду ОСОБА_1 за спірний період із розрахунку 30000 грн на місяць.
Крім того, як встановлено судом з довідки в/ч НОМЕР_1 від 03.09.2025 №242 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168, колишнього військовослужбовця в/ч ОСОБА_1 за період з 05.03.2022 по 04.07.2025, відповідачем в березні 2022 (05.03 – 31.03) виплачена позивачу додаткова винагорода у розмірі 89096,77 грн; в квітні – червні 2022 року- у розмірі 100000 грн; з 01.07.2022 по 31.12.2022 - по 30000 грн щомісячно (а. с. 26 зворот - 27).Таким чином, їй виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30000,00 та 100000,00 грн пропорційно дням участі у відповідних військових заходах.
Щодо посилань позивача на довідку в/ч НОМЕР_1 від №904 від 19.06.2023 та №587/822 від 26.07.2023 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно якої позивач дійсно у період з 05.03.2022 по 31.12.2022 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Миколаївській області, де велися бойові дії, то суд вказує на наступне.
Верховний Суд у постанові від 05.08.2024 у справі №200/4100/23, наголошував, що розглядаючи дану категорію справ суди повинні перевіряти, чи підтверджує видана довідка участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період, при цьому розглядати таку довідку її разом з іншими доказами.
Проаналізувавши наведені у наданій позивачем довідці відомості, суд зазначає, що вона підтверджує участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, але не деталізує виконувані позивачем у зазначені періоди завдання, зокрема, безпосереднє здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, або ж здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що є визначальним для визначення розміру додаткової винагороди 100000,00 грн, 50000,00 грн чи 30000,00 грн.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що ці довідки є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни), про що безпосередньо у них вказано, а не доказом, на підставі якого здійснюється виплата додаткової винагороди, визначеної Постановою №168.
Суд наголошує на тому, що сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків на території Миколаївської області під час дії воєнного стану не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора чого в даному випадку немає, про обставини такої участі у позовній заяві не зазначено, відповідач їх також не підтверджує.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Згідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 додаткова винагорода визначена Постановою №168, нарахована та виплачена ОСОБА_1 у відповідності до норм чинного законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись статями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А.Лозовський