Справа № 358/625/26  Провадження № 2-а/358/13/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 травня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі: 
головуючого судді Буравової К.І.,
за участю секретаря судових засідань Зеленько О.Д.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача Тітова А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції та поліцейського 2 взводу 4 роти 2 батальйону полку-1 Управління поліції в місті Києві, капрала поліції Жорника Артема Дмитровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6206125 від 23.11.2025 та закриття провадження у справі,
УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.
10.04.2026 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тітов Андрій Миколайович звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, в якому просили: поновити строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6206125 від 23.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6206125 від 23.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Також, просили, звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір».
Вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена відносно ОСОБА_1 є безпідставною, підлягає скасуванню як незаконна, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю, так як правил дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Процесуальні дії у справі, клопотання сторін
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.04.2026 головуючою суддею визначено суддю Буравову К.І. (а.с.25)
Відповідно до частини шостої статті 171 КАС України, 13.04.2026 суддею здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру та отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) позивача ОСОБА_1 .
Згідно з відповіддю № 2594737 від 13.04.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру за вказаними параметрами: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу не знайдено (а.с.26)
Крім того, відповідно до відповіді № 2595134 від 13.04.2026, отриманої з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, відомості про наявність у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу внутрішньо переміщеної особи відсутні, довідка ВПО не видавалася (а.с. 27)
На виконання вимог ч. 3 ст. 171 КАС України, 13.04.2026, суддею направлено запит до відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 (а.с. 28).
22.04.2026 до суду надійшла відповідь відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області на запит за № 23-23/1421/2026, з якої убачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29).
Встановивши невідповідність заяви вимогам КАС України, 27.04.2026 суддя постановила ухвалу про залишення адміністративного позову без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (а.с. 30–32).
З довідки про доставку електронного листа вбачається, що копію ухвали суду від 27.04.2026 про залишення адміністративного позову без руху було доставлено 02.05.2026 о 5:20:26 до електронного кабінету одержувача - представника позивача Тітова Андрія Миколайовича (а.с. 33).
З огляду на правила обчислення процесуальних строків, передбачених КАС України, позивач мав усунути недоліки позовної заяви до 07.05.2026 включно.
07.05.2026 представник позивача Тітов А.М. подав до суду заяву про усунення недоліків, та долучив докази, якими усунув вказані в ухвалі суду недоліки (а.с. 34–39).
Таким чином, на виконання ухвали від 27.04.2026 стороною позивача усунуто недоліки у встановлений законом строк.
Ухвалою судді від 11.05.2026 Демченку А.П. поновлено строк для звернення до суду з адміністративним позовом, прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін на 20 травня 2026 року о 15 год. 30 хв. (Т. 1, а.с. 40-42).

18.05.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Департаменту Патрульної поліції – Тарадая В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Розгляд справи проводити без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи. На обґрунтування зазначив, що позивачем в даній справі неправильно визначено поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону №2 полку №1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Жорника А.Д., як співвідповідача в справі. В даній справі позивач звернувся із позовом не до тієї особи. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена правомірно, інспектор при винесені постанови діяв відповідно до вимог чинного законодавства та згідно вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026. Таким чином, серед доказів у даній справі були відеозаписи із нагрудних реєстраторів №473624, 470864. Однак оскаржувана постанова була винесена 23.11.2025, що, з урахуванням 30-денного строку зберігання відеозаписів, унеможливлює надати їх для суду, оскільки останній день зберігання відповідного відеозапису — 23.12.2025. Разом з тим, позивачем не зазначено підстав для звільнення від адміністративної відповідальності та не наведено обставин, про відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Особиста точка зору позивача з приводу його зупинки поліцією не може бути в подальшому використана як підстава для невиконання обов`язків водія. Позивач не мав права самостійно визначати протиправність дій інспектора та використовувати це як підставу для невиконання вимог п. 2.1 «а», п.2.4 ПДР. Сама по собі наявність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема, у непред`явленні таких документів на вимогу працівників поліції, яка є безумовною. Інших обставин, які б вказували на протиправність дій працівників поліції при притягненні Позивача до адміністративної відповідальності, що призвело б до порушення його прав, Департаментом патрульної поліції не встановлено (а.с. 44–52).
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та скасувати постанову поліцейського про накладення на нього адміністративного стягнення, посилаючись на те, що на момент зупинки транспортного засобу він мав при собі посвідчення водія. Щодо обставин спірних правовідносин позивач пояснив, що 23.11.2025 о 10 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом, рухався Гостомельським шосе, де був зупинений працівниками поліції. Після зупинки транспортного засобу до автомобіля підійшов поліцейський, якого позивач просив повідомити причину зупинки, однак, за твердженням позивача, інспектор не відреагував на його запит та не роз`яснив підстави зупинки транспортного засобу. Позивач вважає, що за наведених обставин, з огляду на відсутність доказів порушення ним Правил дорожнього руху України, вимога працівника поліції про зупинку транспортного засобу була безпідставною, а відтак у нього не виник обов`язок пред`являти документи, передбачені Правилами дорожнього руху України.
Представник позивача – адвокат Тітов А.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначивши, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим просив позов задовольнити.
Представник відповідача Тарадай В.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У поданому до суду відзиві заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі матеріалів.
У судовому засіданні 20.05.2026 за участю позивача та його представника судом було досліджено письмові докази, після чого постановили ухвалу про перехід до стадії ухвалення рішення.
Проголошення рішення призначено на 21 травня 2026 року о 09 год. 30 хв.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
23 листопада 2025 року поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону №2 полку №1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, капралом поліції Жорником Артемом Дмитровичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6206125 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до постанови серії ЕНА № 6206125 від 23.11.2025, ОСОБА_1 23.11.2025, о 10:41 у м. Києві, по Гостомельському шосе керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Vento 2.0», д.н.з.: НОМЕР_1 не надав на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на водія адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн. (а.с.18).
Згідно копії відповіді відділу Миронівського ВДВС в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України № 30498 від 24.03.2026, щодо надіслання копії постанови, убачається, що постанова про накладення стягнення на ОСОБА_1 перебуває на примусовому виконанні у вказаному відділі ДВС. Відповідно, копію постанови про накладення стягнення, а також копію постанови про арешт коштів боржника ВДВС було направлено на адресу представника позивача (а.с.17).
Вважаючи протиправною оспорювану постанову, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування.
Застосовані норми права
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 2.4 а ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком Діти; на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України Про автомобільний транспорт, Про дорожній рух та Про перевезення небезпечних вантажів; чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка; у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
В рішенні по справ і «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).
Відповідно до ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч. ч. 1, 2, 4 ст. 126 КУпАП).
Мотиви та висновки суду
Суд, дослідивши надані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено право поліції використовувати автоматичну фото- і відеотехніку, а також інформацію, отриману за допомогою такої техніки, зокрема з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положення вказаного Закону надають право працівникам поліції використовувати відеозапис як доказ наявності або відсутності факту адміністративного правопорушення.
У постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зроблено висновок, що візуальне спостереження працівника поліції за дотриманням Правил дорожнього руху може бути доказом лише у випадку його фіксації у встановленому законом порядку.
Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, у ній міститься посилання на відеозаписи з нагрудних реєстраторів №473624 та №170864. Разом з тим, вказані відеозаписи стороною відповідача суду не надані.
За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити обставини, покладені в основу оскаржуваної постанови, зокрема встановити, чи пред`явив позивач на вимогу працівника поліції документи, передбачені п. 2.1 Правил дорожнього руху України, а також перевірити дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому саме по собі викладення фабули адміністративного правопорушення в постанові без підтвердження належними та допустимими доказами не може свідчити про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Суд враховує посилання відповідача на положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, відповідно до якої строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб.
Разом з тим, наявність встановленого підзаконним нормативним актом строку зберігання відеозаписів не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку довести правомірність прийнятого рішення в суді.

Ненадання відповідачем відеозаписів, на які міститься посилання в оскаржуваній постанові, не є безумовною підставою для задоволення позову, однак у сукупності з відсутністю інших належних та достатніх доказів позбавляє суд можливості дійти переконливого висновку про доведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Аналогічний підхід щодо оцінки доказів викладений у п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.07.2011 (заява №39598/03), відповідно до якого доведення має випливати із сукупності достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою доказів або неспростовних презумпцій факту.
Матеріали справи не містять інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували факт непред`явлення позивачем документів, передбачених п. 2.1 ПДР України, та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, повному, всебічному та об`єктивному дослідженні.
У постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №537/2088/17 зазначено, що правомірність постанови у справі про адміністративне правопорушення має ґрунтуватися на доведеності факту правопорушення та дотриманні встановленої законом процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова серії ЕНА №6206125 від 23.11.2025 є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на недоведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови серії ЕНА №6206125 від 23.11.2025 із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Щодо належності відповідача
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. ( ст.222 КУпАП).
Відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Тому належним відповідачем у даній адміністративній справі є Департамент патрульної поліції.
Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, у задоволенні позовних вимог до поліцейського 2 взводу 4 роти 2 батальйону полку-1 Управління поліції в місті Києві, капрала поліції Жорника Артема Дмитровича необхідно відмовити.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Положенням частини 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 72, 75, 77, 90, 139, 143, 229, 241-246, 286 КАС України, суд 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6206125 від 23.11.2025 — задовольнити.

У задоволенні позовних вимог до поліцейського 2 взводу 4 роти 2 батальйону полку-1 Управління поліції в місті Києві, капрала поліції Жорника Артема Дмитровича — відмовити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6206125 від 23.11.2025, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 гривень.
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Стягнути на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту Патрульної поліції судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:
Позивач:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_2 
Відповідач:
Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ: 40108646, юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста,3. 

Суддя  	К. І. Буравова