Номер справи 171/625/25
Номер провадження 2-о/171/51/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.26 року      м. Апостолове 
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого       судді Шкарлат Я.Ю.,
при секретарі судового засідання   Бахтіяровій Н.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду у м. Апостолове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення, –
ВСТАНОВИВ
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та особа, зазначена у документах архівного фонду колгоспу ім. Куйбишева як " ОСОБА_2 ", є однією і тією ж особою.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що заявник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в січні 2025 року звернувся до відділу обслуговування громадян № 15 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви були додані необхідні довідки, які б вплинули на призначення йому пенсії за віком.
03.02.2025 року на адресу заявника було направлено рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заявнику було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що у доданої до його заяви архівної довідки від 04.06.2024 №Т-405-409-2024, виданої виконавчим комітетом Апостолівської міської ради Дніпропетровської області про відпрацьовані ним дні у колгоспі ім. Куйбишева за період 1982-2000 років, інформація про особисті дані не збігається з паспортними даними заявника, а саме прізвище заявника у різні роки трактується по різному: тобто в деяких роках прізвище помилково зазначено як " ОСОБА_3 ".
Відповідно до паспорта, ідентифікаційного коду та інших документів заявника, правильне прізвище - " ОСОБА_4 ".
Оскільки у трудових записах є розбіжності в написанні прізвища, Пенсійний фонд не зарахував періоди роботи у колгоспі ім. Куйбишева до страхового стажу заявника, що вплинуло на можливість отримання пенсії.
Ситуація, що склалася на сьогоднішній день унеможливлює призначення заявнику пенсії за віком і в подальшому буде впливати на призначення пенсії.
Враховуючи вищевикладене, заявник вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Ухвалою суду від 12.05.2026 року було відкрито окреме провадження у справі. 
Заявник в судове засідання з`явився, заяву підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у ньому.
У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, вислухавши думку учасників провадження, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Судом встановлено, що факт того, що архівна довідка дійсно належить ОСОБА_1 підтверджується наступним: 
-відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.02.1965 року, яке видане російською мовою - заявник зазначається, як « ОСОБА_1 »; 
-в атестаті про середню освіту серії НОМЕР_2 від 25.06.1982 року, виписане українською мовою, заявник зазначається як « ОСОБА_1 »;
-у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 30.03.1983 року, який був виписаний російською мовою ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник зазначається як « ОСОБА_1 ».
-при прийнятті на роботу на ім`я заявника було заведено трудову книжку, в яку було внесено російською мовою первісні записи титульної сторінки трудової книжки № НОМЕР_4 від 03.11.1982 року, де заявник зазначається як « ОСОБА_1 ».
Заявник повідомив суд, про те, що протягом багатьох років, він на жаль, не звертав уваги на той факт, що має розбіжності та неточності в записах, помилки в своїх документах. І тільки в цьому році, коли він, у відповідності до ст.5 Закону України «Про звернення громадян», звернувся до Апостолівського відділення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - заінтересована особа) йому було вказано на невідповідності і рекомендовано звернутись до суду в порядку окремого провадження щодо встановлення відповідного юридичного факту, що має юридичне значення щодо усунення цих недоліків з метою виконання призначення пенсії.
Повідомляє суд, що на даний час неможливо в досудовому порядку виконати виправлення і приведення його прізвища у відповідність паспортним даним, оскільки колгосп ім. Куйбишева Апостолівського району Дніпропетровської області у 2000 році було ліквідовано, а його архіви передано на зберігання в архів виконавчого комітету Апостолівської міської ради Криворізького району Дніпропетровської області.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У пункті 26 Порядку передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові та прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановлення названого факту необхідно заявнику для вирішення питання про призначення пенсії.
Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заявлених вимог у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню, оскільки факт належності архівних довідок заявнику повністю доведений дослідженими в судовому засіданні доказами. Розумних сумнівів щодо достовірності даних обставин у суду немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 15, 16, 234, 256, 258 ЦК України, 13, 19, 81, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити.
Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та особа, зазначена у документах архівного фонду колгоспу ім. Куйбишева як " ОСОБА_2 ", є однією і тією ж особою.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя        Я.Ю.Шкарлат