Справа № 527/869/26 
провадження 2/527/821/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Левицької Т.В.,
з участю секретаря судового засідання – Папенко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 527/869/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», яка подана представником позивача Кузьменком Максимом Віталійовичем до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
30 березня 2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що 16.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 14.04.2024 -100001420. Відповідно до умов кредитного договору № 14.04.2024-100001420 від 16.04.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: сума кредиту – 6000 грн; строк, на який надається кредит – 62 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 16.06.2024; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно; процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за один день користування кредитом , яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви, утворилася заборгованість у розмірі 10500 грн.
Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 10500 грн, а також понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи (поштове відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній»), про поважність причин неявки суд не повідомила.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відзиву відповідач не подала.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 16.04.2024 року ОСОБА_1 підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) та заявку до кредитного договору № 14.04.2024-100001420 від 16.04.2024 (далі Заявка), за умовами якої ОСОБА_1 надано кредит у сумі 6000 грн (п. 2); строком на 62 дні (п.3); дата повернення кредиту 16.06.2024 (п.4); процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно (п.7); процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за один день користування кредитом , яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ» (п.8) (а.с.19-24).
Договір укладено в електронній формі та підписано ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е752.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як зазначено в ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як вбачається з Заявки, позичальник ОСОБА_1 зазначила реквізити належного їй електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за договором: 5355-28ХХ-ХХХХ-1654.
Відповідно до квитанції 2450758094, 16.04.2024 о 17:57 було успішно перераховано кошти в сумі 6000 грн на платіжну картку клієнта номер НОМЕР_1 *54, призначення платежу: видача за договором № 14.04.2024-100001420 (а.с.18).
Судом встановлено, що позивач виконав зобов`язання та надав відповідачу кошти у розмірі 6000,00 грн, як встановлено у кредитному договорі.
Згідно з наданою довідкою розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 14.04.2024-100001420 від 16.04.2024, заборгованість ОСОБА_1 складає 10500 грн, з яких: 6000,00 грн основний борг, 4500,00 грн проценти (а.с.9).
Судом із досліджених доказів встановлено, що за кредитним договором (оферти) № 14.04.2024-100001420 від 16.04.2024 відповідач отримала кредитні кошти в сумі 6000,00 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти зобов`язання з їх повернення не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 грн суми заборгованості за основною сумою боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 4500,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за приписом зазначеної статті, нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором.
З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти відповідачу нараховано в межах строку дії кредитного договору.
Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке.
Пунктом 5 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX від 22.11.2023 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Згідно п. 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що в період з 16.04.2024 по 21.04.2024 розмір денної процентної ставки відповідав умовам договору та закону, проте з 22.04.2024 по 16.06.2024 розмір відсотків згідно вказаного закону не міг перевищувати 1,5 %.
За таких обставин, суд наводить власний розрахунок процентів, з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про споживче кредитування» :
1) за період з 16.04.2024 по 21.04.2024 (6000,00 грн:100х2=120,00 грн (розмір процентів в день); 120,00 грн х 16 днів (кількість днів в періоді) = 720,00 грн;
2) за період з 22.04.2024 по 16.06.2024 (6000,00 грн:100х1,5=90,00 грн (розмір процентів в день); 90,00 грн х 56 (кількість днів в періоді) = 5040,00 грн;
Таким чином, за підрахунками суду, загальний розмір відсотків за період з 16.04.2024 року по 16.06.2024 року становить 5760,00 грн.
Як вбачається з позовної заяви, 17.05.2024 року відповідачем проведена часткова сплата боргу в сумі 4020,00 грн, тобто залишок заборгованості по відсоткам становить 1740,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Відповідач не надав суду доказів на виконання зобов`язання зі сплати процентів в повному обсязі.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 10500,00 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 7740,00 грн що становить 73,71 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1962,45 грн, що складає 73,71 % від 2662,40 грн.
Керуючись ст. ст.2,19,76-81,89,133,141,258,259,263-265,268,273,352 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м.Київ, вул.Саксаганського,133-А, код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 , заборгованість за кредитним договором № 14.04.2024-100001420 від 16.04.2024 року:
6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту,
1740,00 грн - заборгованість за процентами,
всього 7740,00 грн (сім тисяч сімсот сорок гривень 00 копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1962,45 грн.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833);
відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 )
Суддя   Т. В. Левицька