Справа № 756/16781/18
Провадження № 2/369/326/26
РІШЕННЯ
Іменем України

29.06.2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Худинець Д.С.
за участі
позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про захист прав споживачів, відшкодування шкоди -

в с т а н о в и в :
У грудні 2018 року позивачі звернулись до Оболонського районного суду міста Києва з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 23 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ Київоблгаз укладено договір про надання послуг з газопостачання. Було придбане все обладнання, сплачені кошти по його встановленню. Фактично послугами користувалась ОСОБА_3 
18 травня 2016 року працівники ПАТ Київоблгаз провели відключення газопостачання у порушення вимог чинного законодавства та Правил постачання природного газу. Так, працівники незаконно проникли на її ділянку та у їх відсутність, не надали жодного терміну на погашення заборгованості. Після сплати заборгованості пломбу з лічильника так ніхто і не знімав. 
25 квітня 2018 року було зафіксовано крадіжку газового лічильника і регулятора тиску газу, про що подано заяву до поліції.
24 та 30 квітня 2018 року контролером ПАТ Київоблгаз зроблено записи в електронному особовому кабінеті споживача про збільшення показів газового лічильника, що знову проводилось у їх відсутність. 
16 травня 2018 року зафіксовано встановлення невідомими особами ще однієї пломби на іншому крані стояка, що також відбувалось без їх присутності та без жодних попереджень. 
У жовтні 2018 року працівниками ПАТ Київоблгаз здійснили фіксацію того, що пломби не порушені, а лічильник відсутній; 15 листопада 2018 року – зафіксували наявні пломби, відсутність лічильника та регулятора тиску газу, про що склали акт і вручили їй інформацію про наявну заборгованість в сумі 46 065,34 грн. на показання вісутнього лічильника на дату 24 жовтня 2018 року.
15 листопада 2018 року ними направлено претензію про порушення ПАТ Київоблгаз вимог законодавства щодо незаконного припинення газопостачання, чим завдано значну матеріальну шкоду, з вимогою відновити газопостачання. Аналогічну претензію направлено до ТОВ «Київоблгаз Збут». Але жодної відповіді не отримали.
23 листопада 2018 року ними направлено до ПАТ Київоблгаз та ТОВ «Київоблгаз Збут» акти-претензії про відновлення незаконного відключення, відшкодування збитків у розмірах невідпущеного газу за останній розрахунковий період – на загальну суму 70 516,36 грн. Відповіді по суті не отримали.
Вказали, що через неправомірні дії відповідачів їм завдано матеріальний збиток, в тому числі за викрадений лічильник газу (десь 1200 грн.) та регулятор тиску газу (десь 1300-1500 грн.). Також їм завдано і моральної шкоди через численні перевірки, необхідність витрачання часу на відновлення порушених прав. 
Просили суд (з урахуванням заяви від 18 жовтня 2023 року – т.2 а.с.44-45):
визнати дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» по обмеженню газопостачання незаконним;
зобов`язати АТ Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» та ТОВ «Київоблгаз Збут» відновити газопостачання позивачів та відшкодувати збитки на користь позивачів у розмірі невідпущеного газу за весь період незаконного обмеження газопостачання;
зобов`язати АТ Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» та ТОВ «Київоблгаз Збут» встановити обладнання для обліку газопостачання позивачів: лічильник, регулятор тиску газу, своїми силами та за свій рахунок або відшкодувати позивачам вартість цього обладнання та робіт по його встановленню;
зобов`язати АТ Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» та ТОВ «Київоблгаз Збут» надати позивачам акт звірки про відсутність заборгованості;
відшкодувати на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 72 000 грн. кожному;
притягнути АТ Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» та ТОВ «Київоблгаз Збут» до відповідальності за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про надання послуг газопостачання у розмірі ста відсотків вартості наданої послуги. 

Ухвалою судді Оболонського районного суду м.Києва від 08 січня 2019 року цивільну справу направлено за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

04 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позову, представник відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачання та газифікації «Київоблгаз» вказав, що відповідно до договору від 23 серпня 2008 року ОСОБА_2 є споживачем послуг з газопостачання по будинку АДРЕСА_1 . 18 травня 2016 року було здійснено відключення через заборгованість в розмірі 22 152,30 грн., яка була погашена споживачем 22 травня 2016 року. Але споживачем у порушення чинних норм не подано заяву на підключення та не проведено оплати за такі послуги, тому послуги з газопостачання не відновлювались.
24 квітня 2018 року при перевірці споживачів за адресою позивача, встановлено несанкціоноване відновлення з газоспоживання тобто здійснювався несанкціонований відбір газу, про що було і складено акт, де зафіксовані нові показники. У подальшому розрахували заборгованість, що склала 46 605,34 грн. 
07 травня 2018 року на виконання вимог Кодексу ГРМ газопостачання було припинено шляхом механічного від`єднання відводу газопроводу з встановленням інвентарної заглушки. 
Вважають, що позивачі не довели ні порушення з боку відповідача, ні наявність будь-якої шкоди, ні причинно-наслідкового зв`язку, тому у задоволенні позову просили відмовити.

10 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позову, представник відповідача ТОВ «Київоблгаз Збут» вказав, що між товариством та споживачем укладено публічний договір №0800733092 з 01 липня 2015 року. Через заборгованість позивачу припинено газопостачання. 22 травня 2016 року споживач погасив борг, але заяву на відновлення послуги не подавали. При повторному обстеженні встановлено несанкціоноване відновлення, у зв`язку з чим зняті нові показники лічильника та нараховано заборгованість в розмірі 46 605,34грн. Вважають, що позивачі не довели ні порушення з боку відповідача, ні наявність будь-якої шкоди, ні причинно-наслідкового зв`язку, тому у задоволенні позову просили відмовити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2020 року по справі призначено судово-технічну експертизу.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2021 року відновлено провадження по справі.
20 січня 2022 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.

15 листопада 2023 року позивачка ОСОБА_2 подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. 

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2024 року, на підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи №750 від 08 липня 2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2024 року, який проведений, у зв`язку з мобілізацією в ЗСУ судді Дубас Т.В. справа прийнята до провадження судді Пінкевич Н.С. 

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позов підтримала у повному обсязі. Просила суд задоволити позов.
У судове засідання представники відповідачів не з`явились. Направили суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що АТ «ОГС «Київоблгаз», яке до 05 червня 2019 року мало найменування Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», є оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ), що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації нафтового газу їі газу (метану) вугільних родовищ газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні АТ «ОГС «Київоблгаз».
Відповідно до пункту 1.1.1 Статуту АТ «ОГС «Київоблгаз» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз».
Згідно з пунктом 1.2.1 Статуту АТ «ОГС «Київоблгаз» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз».
АТ Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» є оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ), що здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 29.06.2017р. N? 855 та на підставі ліцензії (що була чинною до 29.06.2017р.), виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 3.06.2011р. N? 1079, переоформленої рішенням НКРЕКП від 01.09.2015р. N? 2248.
Взаємовідносини оператора газорозподільної системи із суб?єктами ринку природного газу визначаються ЗУ «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. N? 2494 (далі - Кодекс ГРМ).
Відповідно до п.п. 3,4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ - договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 83, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу
Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Згідно з розділом 1 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕП: типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за встановленою формою, /або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
З наданих суду доказів, пояснень того, позивачами споживався природний газ, суд приходить до висновку, що споживач приєднався до умов Типового договору, а відтак, зобов`язаний виконувати викладені ньому умови. 
Також позивачка надала суду копію договору від 03 травня 2008 року, згідно якого ОСОБА_2 є споживачем послуг з газопостачання по Києво-Святошинському відділенню ПАТ «Київоблгаз» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район (на даний час Фастівський район), село Тарасівка, вулиця Олійніченко, будинок, 17. Особовий рахунок: НОМЕР_1 .
Згідно з п.7.2 Типового договору Оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання Споживача, та/або комерційний вузол обліку, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством та цим Договором.
Згідно з п. 7.4 Типового договору споживач зобов`язується забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов?язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу га аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з відновлення газопостачання тощо.
Встановлено, що 18 травня 2016 року відповідно до акту про відключення газового лічильника МКМ G-6 №260236 у зв`язку з заборгованістю яка обліковувалась по особовому рахунку в розмірі 22152,30 грн. на показники газового лічильника 31468 м. куб. газопостачання до об`єкта позивача було припинено.
Заборгованість в розмірі 22 152,30 грн. сплачена позивачами 22 травня 2016 року. Заяв про відновлення газопостачання. 
24 квітня 2018 року на об`єкті позивача проводилась перевірка раніше відключених абонентів та виявлено, що показники газового лічильника МКМ G-6 №260236 змінилися та становлять 38122,19 куб.м, різниця склала 6654,19 куб.м., про що складено акт про порушення №1735 від 24 квітня 2018 року.
Відповідно до протоколу №11022 засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог КГМ від 15 серпня 2023 року скасовано акт про порушення №1735 від 24 квітня 2018 року.
15 листопада 2018 року під час перевірки відключених об`єктів працівниками ПАТ «Київоблгаз» складено акт обстеження та зафіксовано факт відсутності газоспоживання, наявність заглушки яку встановлювали при відключенні з відповідною пломбою, та відсутність газового лічильника і редуктора. Також позивачу було вручено повідомлення про те, що за її особовим рахунком обліковується заборгованість. 
Відповідно до Розділу VI глави 7, пункту 1 Кодексу ГРМ Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об?єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника відповідному розрахунковому періоді; подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; розірвання договору розподілу природного газу; ???несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; ??несанкціоноване відновлення газоспоживання; ??визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи тa/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об?єкту споживача, що не є побутовим); ???відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; ????в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до Глави XI Кодексу ГРМ, п.2.1. до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як санкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване відновлення газоспоживання;
П.5.1 у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, на місці виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, заведеною в додатку 16 до Кодексу.
Судом встановлено, що на виконання вимог Кодексу ГРМ газопостачання було припинено шляхом механічного від`єднання відводу газопроводу з встановленням інвентарної заглушки.
Відповідно до розділу І глави 1. Загальні положення Кодексу газорозподільних систем» визначено, що «несанкціоноване відновлення газоспоживання - виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об?єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об?єкті споживача».
Враховуючи подані докази, надані письмові пояснення суд приходить до висновку, що відключення об`єкту позивача 18 травня 2016 року проведено з порушенням вимог законодавства, жодних попереджень про відключення не направлялось споживачу. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до розділу VI глави 7 п. 6 Відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п?яти календарних днів у сільській газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх газопостачання (розподілу природного газу).
Як вбачається з вищенаведених норм в разі припинення чи відновлення газопостачання передбачається певна процедура яка включає в себе необхідність складання актів про припинення чи відновлення газопостачання, складанням актів про усунення порушення у разі необхідності, проведенням оплати за відключення та підключення об`єкту за письмовим зверненням споживача. 
При розгляді справи позивачка вказувала на незаконність першого відключення, з чим суд погодився. Разом з тим, нею не подано жодного доказу та не надано пояснень щодо відновлення газопостачання до домоволодіння після відключення чи пояснень чому змінились показники в лічильнику, оскільки на час такого підключення жодного судового рішення про визнання дій неправомірними не існувало. Натомість до суду позивачка вже звернулась після самовільного відновлення газопостачання. Крім того, відсутні будь-які докази того, що саме працівниками відповідачів було забрано лічильник позивачів, оскільки жоден доказ не підтверджує таких обставин. Звернення позивачів до органів досудового розслідування не може ототожнюватись з такими обставинами, оскільки відсутні не лише обвинувальний вирок щодо «викрадення такого лічильника відповідачами», а й взагалі інформація щодо даного кримінального провадження. Тому вимоги про зобов`язання відповідачів встановити обладнання для обліку газопостачання позивачів: лічильник, регулятор тиску газу, своїми силами та за свій рахунок або відшкодувати позивачам вартість цього обладнання та робіт по його встановленню задоволенню не підлягає.

Також вирішуючи питання про зобов`язання відповідачів підключити домоволодіння до газопостачання, суд враховує наступні обставини. 
Господарська діяльність з забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел до споживачів природного газу з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів регулюється Кодексом газорозподільних систем, що затверджений постановою НКРЕКП 30.09.2015р. №2494 (далі – Кодекс ГРМ), Законом України «Про ринок природного газу» тощо.
Розділом I ст. 2 Кодексу ГРМ передбачено, що оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором, також ст. 9 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що господарська діяльність на ринку природного газу, пов`язана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, провадиться за умови отримання відповідної ліцензії. Ліцензія на провадження господарської діяльності на ринку природного газу, пов`язаної з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, видається Регулятором у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 1 Кодексу ГРС Регулятором є - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
З наведеного вбачається, що діяльність оператора ГРМ, в тому числі з відновлення газопостачання, здійснюється виключно на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Оператора ГРМ. 
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №1594 від 31.08.2023 року зупинено дію ліцензії АТ «КИЇВОБЛГАЗ» на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 855, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу з 01.09.2023 року іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію.
При цьому, Постановою НКРЕКП №1596 від 31.08.2023 року з 01.09.2023 року розширено дію ліцензії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу на територію Київської області.
Так, постановою НКРЕКП №1594 від 31.08.2023 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «КИЇВОБЛГАЗ»:
зупинено Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» (код ЄДРПОУ 20578072) дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 29 червня 2017 року №855, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію;
зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» до 31 грудня 2023 року передати грошові кошти та майно (рухоме та нерухоме), належне АТ «КИЇВОБЛГАЗ» на праві власності, для забезпечення виконання ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (код ЄДРПОУ 44907200) невиконаних АТ «КИЇВОБЛГАЗ» зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу, визначених за результатами здійснених НКРЕКП заходів державного контролю діяльності АТ «КИЇВОБЛГАЗ» з розподілу природного газу за попередні роки та які будуть покладені за результатами заходів державного контролю НКРЕКП діяльності АТ «КИЇВОБЛГАЗ» у 2022 – 2023 роках, зокрема: кошти, що підлягають коригуванню за результатами заходів державного контролю; на баланс ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» вузли обліку природного газу, що є на балансі АТ «КИЇВОБЛГАЗ», у тому числі тих, що були встановлені (замінені) (копія постанови додається).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на час вирішенні справи і АТ «КИЇВОБЛГАЗ», і позбавлені можливості здійснювати будь-яку діяльність з розподілу природного газу, в тому числі здійснити дії щодо відновлення газопостачання, прийняття в експлуатацію вузлів обліку газу та їх встановлення у зв`язку із передачею іншому суб`єкту господарювання. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Вимоги про зобовязання відповідачів надати акти звірки щодо відсутності заборгованості задоволенню не підлягають, як передачасні. Так, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачів звертались з такими заявами до відповідачів та отримали відмову або їх звернення залишено без жодного реагування. 

Щодо вимоги про відшкодування збитків.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України).
Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві майнової шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.
Отже, за змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох з числа зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків.
Відносини між газопостачальними організаціями та громадянами-споживачами газу регламентуються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 2496, та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2494, ПБСГ.
Відповідно до пункт 5 глави 1 розділу V Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (зі змінами), в разі необхідності реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до газорозподільних систем об`єкта, в установленому законодавством порядку вносяться відповідні зміни до проектної документації, а у разі її відсутності розробляється нова проектна документація, що забезпечується за рахунок сторони, яка ініціювала реконструкцію чи технічне переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта.
Будівництво та введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання, в тому числі газового обладнання, забезпечується замовником та оплачується відповідно до вимог розділу V Кодексу.
Пункт 5.4 розділу 5 глави V ПБСГ передбачено, що технічне обслуговування внутрішніх проводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах.
Умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) відповідно до вимог чинного законодавства України.
Пункт 2.1 глави ІІПБСГ визначено, що технічне обслуговування-системи обходів, ремонтів, які дають змогу утримувати обладнання в справному стані. При технічному обслуговуванні здійснюються контроль за технічним станом, перевірка на загазованість, виявлення місць витоку газу, очищення, змащення, регулювання та інші операції з утримання працездатності і справності системи газопостачання.
У пункті 6.8 розділу 6 глави V ПБСГ зазначено, що періодичній перевірці і прочищенню підлягають: димоходи опалювальних печей, ємкісних газових водонагрівачів і опалювальних котлів, які працюють сезонно, - не рідше ніж один раз на рік (перед початком опалювального сезону), які працюють цілий рік, - два рази на рік (навесні і восени); димоходи опалювально-варильних печей не рідше ніж два рази на рік: перед початком і після закінчення опалювального сезону; димоходи від газових проточних і ємкісних газових водонагрівачів для гарячого водопостачання, ресторанних газових плит (залежно від матеріалу) - не рідше ніж один раз на 6 місяців (цегляні, цегляні і азбестоцементні, цегляні і керамічні димоходи) і не рідше ніж один раз на рік (металеві - з товщиною стінки не менше 3 мм, азбестоцементні, керамічні та із жаростійкого бетону).
Обслуговування димоходів газового обладнання з відведенням продуктів згоряння через зовнішню стіну будинку необхідно проводити одночасно з обслуговуванням газового обладнання за документацією з експлуатації заводів-виробників.
Вентиляційні канали підлягають перевірці і прочищенню одночасно з димовими, у разі відсутності димових каналів вентиляційні канали підлягають перевірці один раз на рік.
Перевірка і прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків оформляються актом, рекомендована форма якого наведена у додатку 2.
Один примірник акта перевірки і прочищення димових каналів передається газорозподільному підприємству. Строк зберігання актів - 12 місяців.
Положеннями пункту 5.5 глави 5 розділу V ПБСГ встановлено, що заміна газового обладнання виконується за заявою власника (орендаря (наймача)) до газорозподільного підприємства суб`єктом господарювання, який має дозвіл на виконання зазначених робіт, виданий центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Заміна обладнання оформлюється ескізом у разі заміни газового обладнання без зміни функціонального призначення, потужності та системи димовідведення. В інших випадках - з оформленням виконавчо-технічної документації.
Документи щодо заміни газового обладнання передаються до архіву газорозподільного підприємства.
При розгляді справи судом встановлено, що у позивача двічі припинялось газопостачання, в тому числі після припинення позивач самовільно підключила обєкт до газопостачання, що є порушенням вимог чинного законодавства, а тому позивачка не довела наявність заподіяної їй майнової шкоди винними діями відповідачів, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Щодо відшкодування моральної шкоди
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що неправомірними діями відповідачів їй завдано моральної шкоди, порушення її прав споживача на отримання газу внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме неправомірне відключення від газопостачання її будинку відповідачем та наявність заподіяної їй моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.
Вимоги про притягнення до відповідачів до відповідальності є неконкретизованими, тому задоволенню не підлягають.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, - 

в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про захист прав споживачів, відшкодування шкоди задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Києво-Святошинського відділення АТ Київоблгаз» щодо відключення газопостачання 18 травня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 29 червня 2026 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ