Справа № 485/762/26
Провадження №2/485/558/26

РІШЕННЯ
іменем України

26 травня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді Соловйова О.В.,
секретар судового засідання Літвінової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2026 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" (далі-Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв"язку з чим підписала заяву № б/н від 13.03.2025 року (кредитний договір). Відповідно до виявленого бажання, відповідачці було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт та надано кредитну картку. Банк свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка же порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та допустила заборгованість, яка станом на 12.04.2026 складає 84155,40 грн, з них: 65695,16 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18460,24 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
07.05.2026 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка основну заборгованість за кредитним договором визнає. Разом з тим не погоджується із розміром нарахованих штрафних санкцій, пені та інших додаткових платежів, оскільки вони є надмірними. У зв`язку зі складним фінансовим становищем не має можливості одноразово погасити всю суму заборгованості. Просить зменшити розмір штрафних санкцій та пені, врахувати її матеріальне становище та за можливості розстрочити виконання рішення суду.
У судове засідання учасники справи не з"явилися.
Позивач у поданій позовній заяві просив про розгляд справи за відсутності представника банку, в разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка у поданому відзиві також просила про розгляд справи за її відсутності.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 13.03.2025 між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами за допомогою електронних підписів, що відповідає ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № 250313B1DT904902MMBZMAIN, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 26-41).
Крім того, відповідачкою також підписано "Паспорт споживчого кредиту", де остання ознайомилася та сторонами погоджено умови користування кредитними коштами, а саме передбачено строки внесення кредитних коштів, відсоткову ставку річних за користування кредитом та відповідальність в разі порушення договірних зобов"язань (а.с. 44-49).
Згідно наданої позивачем довідки від 13/04.2026, відповідачці було емітовано картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , терміном дії до 03/29 (а.с. 25)
Згідно наданої позивачем довідки від 13.04.2026, 13.03.2025 відповідачці було встановлено кредитний ліміт 0,00 грн, 15.04.2025 кредитний ліміт збільшено до 5000,00 грн, 15.04.2025 кредитний ліміт збільшено до 30000,00 грн, 06.05.2025 кредитний ліміт збільшено до 50000,00 грн, 15.05.2025 кредитний ліміт збільшено до 66000,00 грн, 02.12.2025 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с. 24).
Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по рахунку (а.с. 21-23).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки перед Банком за вказаним кредитним договором, станом на 12.04.2026, складає 84155,40 грн, з них: 65695,16 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18460,24 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 19-20).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов"язання.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов"язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду, банк виконав свої зобов`язання за договором, видавши відповідачці кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.
Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 12.04.2026, за наданим позивачем розрахунком, у неї виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 84155,40 грн.
Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала.
В своєму відзиві відповідачка просить зменшити розмір штрафних санкцій, однак в своїй позовній заяві позивач не просить стягнути з відповідачки штрафні санкції та з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по рахунку не вбачається про нарахування таких сум.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 55).
Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог позивача в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо клопотання відповідачки про розстрочення виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Окрім того, частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Згідно ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.
Фактично підстави наведені відповідачкою ґрунтуються на твердженнях про наявність у неї скрутного матеріального становища. Разом з тим, відповідачкою не надано доказів на підтвердження скрутного матеріального становища. Також, стверджуючи, що не має доходу, не зазначила з яких джерел має намір погашати заборгованість та на який строк просить розстрочити виконання рішення суду.
При розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відстрочення/розстрочення виконання рішення; наявність підстави для розстрочення має бути доведена боржником. Строки такого розстрочення мають знаходитись у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання відстрочення/розстрочення для повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.
Згідно висновку Верховного Суду, висловленому в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 2-1230/11/ провадження № 61-33465 св18, відповідно до якої системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Окремо, в контексті доводів сторони стосовно розстрочки виконання зобов`язання, суд звертає увагу на те, що навіть у випадку набрання рішенням про стягнення заборгованості законної сили, відповідач вправі звернутись до стягувача з клопотанням не пред`являти до примусового виконання відповідний виконавчий документ, а узгодити порядок добровільного виконання рішення суду.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність на тепер правових підстав для розстрочення виконання рішення суду.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", код ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, заборгованість по кредитному договору від 13.03.2025, в сумі 84155,40 грн (вісімдесят чотири тисячі сто п`ятдесят п`ять грн 40 к.), з яких: 65695,16 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18460,24 грн - заборгованість за простроченими відсотками, та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 к.).
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення – 26.05.2026.

Суддя О. В. Соловйов