Справа №579/311/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.	
Номер провадження 33/816/1213/26 	Суддя-доповідач Клімашевська І. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Клімашевська І.В., за участю секретаря – Кравченко Д.І., захисника особи, що притягуєтеся до адміністративної відповідальності – адвоката Халупка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 16 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А:
Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 16 квітня 2026 року, ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що він07 лютого 2026 року близько 15 год. 57 хв. в м.Кролевець по вул. Європейська керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Драгер Alkotest 6820, який показав результат - 0.56‰. Своїми діями порушив п.2.9.а ПДР.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням адвокат Халупко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 16 квітня 2026 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що визначальною підставою для скасування постанови є відсутність будь-яких законних підстав для зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2 , якою розпочався весь ланцюжок процесуальних дій поліцейських. За таких обставин, всі докази, зібрані після незаконної зупинки, є недопустимими доказами. До того ж працівниками поліції були допущені грубі порушення процедури огляду на стан сп`яніння, а саме: на відеозаписі відсутня демонстрація нульового показника приладу; відсутній сам процес продування; відеозапис, який доданий до матеріалів переривчастий; не був проведений медичний огляд особи в лікарні, після його незгоди з результатом. До того, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують ідентифікацію засобу за допомогою якого проводився огляд та документи щодо його технічного обслуговування, тому всі докази по справі є недопустимими. При цьому, рішення суду першої інстанції зводиться до формального переказу змісту протоколу і рапорту поліцейського, що свідчить про неповноту судового розгляду і є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.
В судове засідання призначене на 25 травня 2026 до апеляційного суду ОСОБА_2  не з`явився, повідомлявся про розгляд справи, відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП, клопотань про відкладення не подавав. Водночас, захисник висловив позицію про можливість проведення судового розгляду без участі ОСОБА_2 .
З метою розгляду апеляційної скарги у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні захисник Халупко С.В. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі. Також зазначив, що на його переконання у даному випадку процедура огляду на стан сп`яніння повинна була проводитись за ст.266-1 КУпАП, так як ОСОБА_2 є військовослужбовцем. Це є ще одним порушенням, які допустили поліцейські під час складання адміністративних матеріалів, наслідком якого також повинно бути закриття провадження.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши захисника, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_2  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення  ОСОБА_2  вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення, результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірюваної техніки та відеозаписів, які було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, даними відеозапису, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, підтверджується зупинка транспортного засобу під керуванням, як було встановлено,  ОСОБА_2 , в якого, під час перевірки документів, працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, він проходить огляд за допомогою приладу Alcotest Drager на місці зупинки та погоджується з результатом.
Доводи апелянта про те, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 була незаконною, а тому всі докази, які зібрані після цього, є недопустимими, є безпідставними.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що питання законності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими як і законність дій поліцейських при цьому не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1ст.130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та законністю його результатів.
Так, з наданих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що автомобіль під керуванням  ОСОБА_2  був зупинений працівниками поліції за те, що не виконав вимоги знаку «Проїзд без зупинки заборонено» (знак 2.2 (STOP).
При цьому, відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку встановленим законом. Однак, як вбачається з матеріалів судового провадження дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством апелянтом чи особою, яка притягалась до адміністративної відповідальності не оскаржувалися. Будь-яких об`єктивних даних про те, що  ОСОБА_2  було зупинено безпідставно, або що відбувалось його переслідування працівниками поліції, матеріали справи не містять.
Отже, твердження про незаконну зупинку транспортного засобу не відповідають дійсності та є суб`єктивними, тому не можуть розглядатись як підстави для скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження по справі.
Необгрунтованими є і твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази дотримання обов`язкової процедури проведення огляду на стан сп`яніння, а саме: на відеозаписі відсутня демонстрація нульового показника приладу; відсутній сам процес продування; відеозапис, який доданий до матеріалів переривчастий; не був проведений медичний огляд особи в лікарні, після його незгоди з результатом, що тягне за собою недопустимість отримання результатів як доказів.
Згідно відеозапису, працівник поліції дістає прилад Драгер з багажнику машини, розпаковує трубочку та готує прилад для проведення огляду. Так, дійсно, на відеозаписі не зафіксований нульовий показник та сам процесу продувки ОСОБА_3 у Драгер, так як камера поліцейського (яка закріплена на його форменому одязі) є камерою з обмеженим діапазоном фіксування і не може зафіксувати всі навколишні події, проте поліцейський повністю озвучує всі свої дії, в тому числі, що прилад спочатку показує «нульовий показник». ОСОБА_2 , який стоїть поряд з поліцейським, не заперечує щодо вказаних обставин та починає дути у прилад. При цьому, поліцейський роз`яснює йому, як саме треба видувати повітря. Окрім двох працівників поліції та самого ОСОБА_2 інших людей поряд з ними не має. Після безпосереднього продування у Драгер, камера фіксує результат Драгеру і розвертається і бік ОСОБА_2 , який так і продовжує стояти на тому ж самому місці поряд з поліцейським. Тому, у суду апеляційної інстанції не має підстав сумніватись, що огляд проходить саме ОСОБА_2 . 
Щодо того, що ОСОБА_2 не було доставлено до лікарні, незважаючи на те, що він не погоджувався з результатами такого огляду, то суд зауважує, що вказана обставина була викликана тим, що після проходження огляду, ОСОБА_2 погоджується з результатом і на запитання працівників поліції щодо прослідування до медичного закладу відповідає : «Та ні, для чого їхати». При цьому, сама процедура проведення огляду, в тому числі і можливість проїхати до лікарні, була роз`яснена йому працівниками поліції ще на початку спілкування, до проходження огляду на місці.
Той факт, що відеозапис, яким фіксувалось правопорушення не є безперервним, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. 
Твердження апелянта щодо неможливості ідентифікації технічного засобу та відсутності документів його технічного обслуговування, що робить роздруківку непридатною як доказ, є необґрунтованими з огляду на наступне.
Частина 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» містить визначення наступних термінів: 
10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 
17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 
18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. 
Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, а статтею 27 врегульовано питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки. 
Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання. Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології. 
Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік. 
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, акту огляду на стан сп`яніння, огляд ОСОБА_2 проводився за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 №ARKL-2046, а згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, прилад відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019. З самої роздруківки Драгеру вбачається, що він пройшов калібрування 12 серпня 2025 року.
За таких обставин, відсутні підстави для визнання результатів, отриманих за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», що використовували поліцейські під час проведення огляду ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу, недійсними. А відсутність в матеріалах справи документів, про які зазначав захисник, в даному випадку не може бути визнано істотним порушенням, оскільки їх долучення до матеріалів справи працівниками поліції не передбачено.
Апелянт також зазначав, що суд першої інстанції не здійснив критичного аналізу доказів, не перевірив їх допустимість і достовірність, формально переказав зміст протоколу та рапорт поліцейського, що свідчить про неповноту судового розгляду. На вказане апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції виклав у постанові всі докази, на які посилався при прийнятті такого рішення, проаналізував їх як окремо, так і в сукупності між собою, зазначивши при цьому, чому він відхиляє доводи сторони захисту. За таких обставин, стверджувати про неповноту судового розгляду не має підстав.
Апелянтом у судовому засіданні зазначалось, що ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем, тому його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводиться за спеціальним порядком, передбаченим ст. 266-1 КУпАП. 
У відповідь на вказане апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.
З аналізу вказаної статті вбачається, що при порушенні правил дорожнього руху не застосовується штраф як адміністративне стягнення лише до військовослужбовців, які проходять службу на посаді водіїв транспортних засобів Збройних Сил України. Інші військовослужбовці, які керують транспортними засобами, при порушенні правил дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Крім того, згідно з п. 1 розділу І Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10 жовтня 2016 року № 515 (далі Інструкція), дана інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі - військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі - працівники) під час виконання ними службових обов`язків.
Таким чином, положення даної Інструкції поширюються тільки на взаємовідносин щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях
Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
З протоколу про адміністративне правопорушення та доданого відеозапису, вбачається, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_2 був зупинений у м.Кролевець по вул. Європейська, тобто поза межами території будь-якої військової частини. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_2 повідомив, що він військовослужбовець, що він рубав дрова і тепер їде до місця проживання. Доказів того, що у вказаний протоколі день та час, останній виконував обов`язки військової служби, суду не надано. 
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду осіб, які керують транспортним засобом, водночас положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, а перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях. 
При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду водія, який є військовослужбовцем, таку процедуру проводять працівники поліції. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись. 
Отже, доводи захисника з цього приводу є безпідставними.
Апеляційним судом не встановлено у діях працівників поліції порушень вимог ч.2 ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а інших доводів, які б вказували на безпідставність складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі апелянтом не наведено.
Таким чином, враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, –
П О С Т А Н О В И Л А:
Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 16 квітня 2026 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Суддя Сумського апеляційного суду	Клімашевська І. В.