Справа № 712/5346/26 
Провадження № 2-а/712/91/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі – ДРІНЯСОВІЙ П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що Постановою від 14.02.2026 року № 8/М/2026 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 його, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за ч. 3 ст. 2101 КУпАП. В постанові зазначено, що 12.02.2026 о 19:40 год. відносно громадянина ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у зв`язку з відсутністю військово-облікового документу військовозобов`язаного та не пред`явлення його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року та абз. 3 п.п.10-1 п. 1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року. 
Зазначає, що вищезазначена постанова йому не вручалася та належним чином не надсилалася. Про розгляд адміністративної справи не був повідомлений належним чином, з протоколом про адміністративне правопорушення не ознайомлювався та будь-яких пояснень у межах адміністративного провадження не надавав.
Фактично про існування зазначеної постанови стало відомо лише 14.04.2026 року після надходження повідомлення про відкриття виконавчого провадження у застосунку «Дія».
Ознайомившись із зазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення, вважає останню прийнятою всупереч діючого законодавства України та без зазначення відповідних доказів в обґрунтування правопорушення.
Вважає, що оскаржувана постанова за вказане порушення є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які підтверджують безпосередньо факт вчинення правопорушення. Повістку з вимогою прибути до ТЦК та СП він також не отримував та повністю заперечує вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.
У зв`язку з чим, просить вказану постанову скасувати та поновити строк на звернення з даним позовом до суду.
Ухвалою від 23 квітня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
20 травня 2026 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов.
Позивач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві на адміністративний позов просив позовну заяву залишити без розгляду, а у випадку відмови у залишенні позову без розгляду, просив у задоволенні позовних вимого відмовити повністю.
У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як встановлено судом, про існування зазначеної постанови позивачу стало відомо лише 14.04.2026 року після надходження повідомлення про відкриття виконавчого провадження у застосунку «Дія». Відомості про отримання позивачем оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку, матеріали справи не містять. З адміністративним позовом позивач звернувся до суду 21.04.2026 року, тобто в межах 10-ти денного строку, визначеного для оскарження постанови суб`єкта владних повноважень.
Отже, суд погоджується з тим, що позивач у визначені законодавством спосіб та строки не отримав постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, а тому вважає за необхідне поновити позивачу строк на подання даного позову.
Судом встановлено, що 14.02.2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником було винесено постанову № 8/М/2026 відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.3 ст. 2101 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Згідно з даною постановою, 12.02.2026 о 19:40 год. відносно громадянина ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у зв`язку з відсутністю військово-облікового документу військовозобов`язаного та не пред`явлення його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року та абз. 3 п.п.10-1 п. 1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року. 
Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за відсутності позивача. Судом досліджена довідка про доставлення (супроводження) громадянина до ТЦК та СП без номеру та дати, з якої вбачається, що ОСОБА_2 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 12.02.2026 о 19 год. 50 хв. у зв`язку із порушенням ВО.
Позивач має паперовий військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 23.06.2017 року, а також електронний військово-обліковий документ в "Резерв+".
Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, заподіяння майнової шкоди, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Позивачу інкримінується порушення приписів частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-Х11 зі змінами та абз.3 п.п.10-1 п. 1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів); мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа. Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.
У поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що позивача було доставлено до ТЦК та СП як порушника військового обліку для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю військово-облікового документу військовозобов`язаного та не пред`явлення його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд відхиляє указані доводи відповідача з огляду на таке.
Так, довідка про доставлення громадянина ОСОБА_2 до ТЦК та СП як порушника військового обліку не містить відомостей, що саме порушив ОСОБА_2 , в чому полягає це порушення.
Протокол № 8/М/2026, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, складено за те, що саме у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 не мав при собі військово-облікового документу військовозобов`язаного та не пред`явив його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже, причина доставлення позивача до ТЦК не відповідає підставі притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яке допустив позивач, на думку відповідача, саме у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2  12.02.2026 о 19 год. 50 хв., у той час як протокол був складений 12.02.2026 о 19 год. 40 хв., що виключає участь позивача під час його складання і виключає можливість отримання протоколу і як наслідок бути належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Суд погоджується із доводами позивача про те, що він був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, і реалізувати своє право на захист.
Отже, і оспорювана постанова винесена незаконно, крім того, відповідач належними і допустимими доказами не довів, що позивач не мав при собі військово-облікового документу військовозобов`язаного та не пред`явив його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог ст. ст. 290, 283 КУпАП.
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Оскільки суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які спростовують твердження позивача, всі сумніви стосовно доведеності вини повинні тлумачитися на користь особи, стосовно якої вирішувалося питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 241-246, 250-251, 262, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд –
В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк для звернення до суду з позовом до суду.
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/М/2026 від 14.02.2026 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу 17 000 грн. – скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом безспірного списання коштів з ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

ГОЛОВУЮЧИЙ: