ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25754/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року (суддя О.В. Єфанова) у справі № 160/25754/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком па пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.07.2025 №047350008621 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу позивачки період її роботи з 10 серпня 1987 року по 21 серпня 1989 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачці період її роботи з 27 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року до її пільгову стажу роботи за списком №2 та призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 19 травня 1970 року. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та порушує право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії за віком па пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.07.2025 №047350008621;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового позивачки період її роботи з 10 серпня 1987 року по 21 серпня 1989 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачці період її роботи з 27 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року до її пільгову стажу роботи за списком №2;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивачки від 29.06.2025 про призначення пенсії.
В решті позовних вимог відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд першої інстанції з`ясував, що позивачка працювала з 27.09.1989 по 30.04.1999 на посаді розмітчика прокату на гарячих роботах 4 розряду у листопрокатному цеху, що відповідає списку №2, а отже підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2 позивачки періоди роботи з 27.09.1989 по 30.04.1999.
Також, суд першої інстанції зауважив, що наявний трудовий стаж набутий позивачем на території російської федерації, тому при визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону від 09.07.2003 за № 1058-IV вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачці до страхового стажу періоду роботи з 10 серпня 1987 року по 21 серпня 1989 року врахувавши положення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
За цих обставин, суд першої інстанції вказав про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком па пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.07.2025 №047350008621, а також з метою захисту прав позивачки зобов`язати цей пенсійний орган вчинити дії.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що за результатом розгляду поданих позивачкою документів встановлено, що страховий стаж позивачки складає 18 років 7 місяців 24 дні, пільговий стаж за Списком №1 – 3 роки 1 місяць 27 днів, за Списком №2 – 3 роки 4 місяці 2 дні. Вважає, що позивачці правомірно не зараховано до страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_1 період роботи з 10.08.1987 по 21.09.1989, оскільки відсутня заява про здійснення або не здійснення російською федерацією пенсійних виплат за цей період, а також відсутні документи, що видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання виплат, або інформація про неможливість отримання відповідних документів. Наполягає, що спірне рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії є правомірним через відсутність у позивачки необхідного страхового та пільгового стажу.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 29.06.2025 позивачка звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно п.2 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком па пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.07.2025 № 047350008621, було відмовлено позивачці у призначенні їй пенсії на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням віку у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно п.2 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У вказаному рішенні зазначено:
«згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявниці становить 18 років 07 місяців 24 дні, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 становить 03 роки 01 місяць 27 днів за Списком №2 становить 03 роки 4 місяці 02 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.08.1987 з 10.08.1987 по 21.08.1989, оскільки відсутня заява про здійснення або нездійснення російською федерацією пенсійних виплат за зазначений період, а також відсутністю документів, що видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат, або інформація про неможливість, отримання відповідних документів. Пільговий стаж за СП №1 та СП №2 обчислено на підставі відомостей по спеціальному стажу про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ВАТ «ДОНЕЦЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» (код 00191164), оскільки юридична адреса підприємства Донецька область м. Покровськ.».
Відповідно до наданого розрахунку страхового стажу відповідач не зарахував позивачці - стаж роботи за період з 27.09.1989 по 31.12.1998 на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. 
Вважаючи рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно приписів п.2 ч.2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначені документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 цього Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачці не зараховано до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 27.09.1989 по 31.12.1998.
В свою чергу, як правильно дослідив суд першої інстанції зі змісту трудової книжки позивачки, вона у період з 27.09.1989 по 30.04.1999 працювала на посаді розмітчика прокату на гарячих роботах 4 розряду у листопрокатному цеху, що відповідає списку №2.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 44 Закону № 1058 органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Колегія суддів з`ясувала, що матеріали справи не містять доказів реалізації пенсійним органом його права щодо перевірки обґрунтованості та достовірності відомостей трудової книжки позивачки щодо періоду з 27.09.1989 по 30.04.1999 згідно ст. 44 Закону №1058. Апеляційний суд зауважує, що відсутність реалізації пенсійним органом його права на перевірку відомостей не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Відтак, апеляційний суд зазначає, що період роботи позивачки з 27.09.1989 по 31.12.1998 підлягає зарахуванню до її пільгового стажу за Списком №2.
Також, пенсійним органом не заперечується, що трудова книжка позивачки  НОМЕР_1 містить відомості про трудову діяльність позивачки з 10.08.1987 по 21.08.1989 на території російської федерації.
Апеляційний суд враховує, що 13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюються згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
При цьому, відповідно до пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачці до страхового стажу підлягає зарахуванню період її роботи з 10.08.1987 по 21.08.1989.
За цих обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що пенсійним органом не здійснено належний розрахунок страхового та пільгового стажу позивачки, а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.07.2025 №047350008621 є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року у справі № 160/25754/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 22.06.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров