УХВАЛА
19 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 686/28785/25
провадження № 61-8023ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2026 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави Україна в особі ГУНП в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 65 000 000 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2026 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду 
від 21 травня 2026 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУНП в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди за період з 06 червня 2022 року по 29 вересня 2025 року.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі ГУНП в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди за період з 30 вересня 2025 року 
по 07 жовтня 2025 року відмовлено.
Закриваючи провадження у справі в частині стягнення моральної шкоди за період з 06 червня 2022 року по 29 вересня 2025 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що  ОСОБА_1  неодноразово звертався до суду з позовами до Держави Україна про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290, за результатом розгляду яких постановлені судові рішення у цивільних справах № 686/4675/25, № 686/12038/25, № 686/27825/25, які набрали законної сили та якими вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290, позивач в частині цих вимог просить повторно вирішити спір.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди за період з 30 вересня 2025 року по 07 жовтня 2025 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено заподіяння моральної шкоди внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290 у період з 30 вересня 2025 року по 07 жовтня 2025 року.
08 червня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою (надійшла до суду 15 червня 2026 року), в якій просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2026 року про відмову у задоволенні позову та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2026 року (повний текст постанови складено 25 травня 2026 року), ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 550/336/21, від 21 липня 2021 року у справі № 646/7015/19, від 27 травня 2020 року у справі № 585/724/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17, від 24 березня 2020 року у справах № 818/607/17, № 461/5201/19, від 04 листопада 2020 року у справі № 201/7621/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Суди попередніх інстанцій встановили, що 06 червня 2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 12022243460000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, згідно з яким 06 червня 2022 року близько 12 год. 37 хв. невстановлена особа, перебуваючи в дворі будинку на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків спричинила ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та рваної рани ділянки голови.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року в справі № 686/4675/25, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна (представник: ГУНП в Хмельницькій області) про відшкодування шкоди було відмовлено.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року в справі № 686/4675/25 було встановлено наступні обставини: згідно з довідкою відділу дізнання по кримінальному провадженню № 12022243460000290, в ході розслідування допитано потерпілого ОСОБА_1 , направлено запит до КНП «ХОЦЕМД та МК ХОР», у відповідь на який отримано копію карти виїзду ЕМД 
від 06 червня 2022 року № 231; направлено запит до УПП в Хмельницькій області, на який отримано відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, які були присутні на місці події; оглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників. 
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 686/3517/24 встановлено, що 30 червня 2022 року постановою дізнавача СД ВнП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, який здійснював досудове розслідування, кримінальне провадження № 12022243460000290 від 06 червня 2022 року закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Обґрунтовуючи прийняте рішення, дізнавач вказав, що діяння не можна кваліфікувати за статтею 125 КК України, оскільки на його думку правопорушення відноситься до дрібного хуліганства, відповідальність за яке передбачена статтею 173 КУпАП.
Зазначеною ухвалою скаргу ОСОБА_1 задоволено, а постанову дізнавача СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 30 червня 2022 року про закриття кримінального провадження № 12022243460000290 від 06 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України скасовано.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 686/3517/24 було вирішено клопотання позивача про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні № 12022243460000290, в якому позивач просив встановити у кримінальному провадженні № 12022243460000290 від 06 червня 2022 року строк до 30 квітня 2025 року, який є необхідним і обґрунтованим для здійснення (проведення) всіх слідчих і процесуальних дій в кримінальному провадженні № 12022243460000290 і достатній для закінчення досудового розслідування шляхом направлення обвинувального акту до суду.
У зазначеній ухвалі встановлено, що СД ВНП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022243460000290 за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. У вказаному кримінальному провадженні про підозру жодній особі не повідомлено.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02 жовтня 2025 року у справі № 686/12038/25, яке було залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 листопада 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна (представник ГУНП в Хмельницькій області) про відшкодування шкоди було відмовлено.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 686/27825/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна (представник ГУНП в Хмельницькій області) про відшкодування шкоди було відмовлено.
Також судами попередніх інстанцій встановлено, що в межах кримінального провадження № 12022243460000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, у якому ОСОБА_1 визнано потерпілим, було здійснено ряд слідчих та процесуальних дій.
Для проведення одночасного допиту на неодноразовий виклик ОСОБА_1 не з`явився, не повідомив причин неявки.
Оскільки позивач неодноразово звертався до суду з позовами до Держави Україна про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав щодо закриття провадження в частині стягнення моральної шкоди за період з 06 червня 2022 року по 29 вересня 2025 року.
Касаційна скарга не містить заперечень на рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди за період з 06 червня 2022 року по 29 вересня 2025 року. 
Як вбачається з касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує рішення судів попередніх інстанцій лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тобто в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди за період з 30 вересня 2025 року 
по 07 жовтня 2025 року.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, провадження № 14-714цс19, зроблено висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.
Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Зобов`язання про відшкодування моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Ці обставини підлягають обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди.
Визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).
Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.
У постанові від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 (провадження №12-208гс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.
Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово висновувала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного факту несвоєчасного виконання певних дій, а важливими є конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були вчинені чи були вчинені з порушенням розумних строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість, підстави та межі бездіяльності, а також її шкідливість для прав та інтересів особи ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2025 року у справі № 9901/374/21).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, установивши, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження незаконності процесуальних рішень, дій, бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022243460000290, а також того, що такими діями було завдано шкоди його правам та інтересам, у тому числі моральної шкоди, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди за період з 30 вересня 2025 року 
по 07 жовтня 2025 року.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 у розглядуваній справі, оскільки позивач не довів наявність обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності: завдання йому шкоди, протиправності дій та наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю), на які він посилається. Сама по собі обставина незавершення досудового розслідування, зокрема у вказаний вище період, не є безумовною підставою для покладення на державу відповідальності з відшкодування моральної шкоди.
Висновки судів попередніх інстанцій відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 14 травня 2025 року у справі № 686/4890/24, 
від 18 березня 2026 року у справі № 686/12038/25, від 12 травня 2026 року у справі № 686/4673/25. 
З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, надав оцінку доказам і зробив обґрунтований висновок про недоведеність обставин, на які посилався позивач.
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які заявник послався у касаційній скарзі. У жодній з перелічених заявником постанов Верховного Суду не сформульовано висновок про те, що сама лише тривалість кримінального провадження без дослідження підстав та умов, з якими пов`язаний перебіг конкретного досудового розслідування, є неспростовною та абсолютною підставою для покладення на державу обов`язку з відшкодування моральної шкоди.
Касаційна скарга не містить посилання на інші підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, окрім пункту 1
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питань застосування норм права у подібних правовідносинах, порушених в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків. Отже є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2026 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.
Копію ухвали і додані до касаційної скарги документи надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович