Справа № 127/37206/24

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

04 травня 2026 року  м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Васильєвої Т.Ю., 
секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Суханова Тетяна Олександрівна про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача — ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті, ОСОБА_3 24.06.2000 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла порівну своїм дітям: дочці ОСОБА_2 (відповідачка) та своєму сину ОСОБА_4 (батько позивача). Вказаний заповіт було посвідчено 24.06.2000 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Селезньовою Г.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1976 та він є чинним.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все її майно, до складу якого ввійшли: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0, 0415 га, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер: 0520680200:01:001:0767, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (СТ «Черешня», 14).
Між ОСОБА_4 (батьком позивача) та ОСОБА_2 (відповідачем, рідною тіткою позивача) була досягнута усна домовленість про фактичний розподіл спадкового майна. Так, за цією домовленістю, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , після належного оформлення повинна була повністю перейти у власність відповідача, а земельна ділянка з кадастровим номером: 0520680200:01:001:0767, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (СТ «Черешня», 14) — у власність ОСОБА_4 . Проте жодних домовленостей стосовно механізму/порядку розподілу спадкового майна ними не встановлювалося.
ОСОБА_4 знав про наявність заповіту, складеного його матір`ю — ОСОБА_3 , однак за життя не встиг юридично оформити успадковане майно, яке він фактично прийняв. Він мешкав разом зі своєю матір`ю — ОСОБА_3 , вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, однак, на момент смерті ОСОБА_3 (на час відкриття спадщини), ОСОБА_4 був зареєстрований за іншою адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. На момент смерті ОСОБА_3 оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку з кадастровим номером: 0520680200:01:001:0767, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (СТ «Черешня», 14), були втрачені.
ОСОБА_4 , з метою набуття права власності на земельну ділянку: звернуся із заявою від 11.05.2016 щодо прийняття його в члени ГО ОСТ «Барський масив», СТ «Черешня» 14, та був прийнятий в члени ГО на підставі протоколу зборів ОСТ «Барський масив», а ОСОБА_5 було написано заяву-згоду на прийняття в члени ГО ОСТ «Барський масив», СТ «Черешня», 14, її брата ОСОБА_4 ; звернувся із заявою до Агрономічної сільської ради, Вінницького району, Вінницької області щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення садівництва в межах населеного пункту с. Агрономічне, яка (не маючи інформації про смерть ОСОБА_4 ) винесла відповідне рішення № 120 від 04.07.2016. ОСОБА_4 заяв про відмову від спадщини не подавав.
Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Т.О. для оформлення спадкових прав після смерті їх матері, внаслідок чого останньою було видано відповідачці свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.08.2016 № 1248 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення волі померлої ОСОБА_3 , вираженої в заповіті, та відповідачка намагалась набути право власності і на земельну ділянку площею 0, 0415 га, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер 0520680200:01:001:0767, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (СТ «Черешня», 14), проте, не змогла зробити це у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.
З метою реалізації свого права на спадщину, позивач звертався до приватного нотаріуса Суханової Т.О. щодо спадкового майна померлої ОСОБА_3 , та приватний нотаріус Суханова Т.О. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті батька заявника — ОСОБА_4 , пояснивши, що не має інформації стосовно фактичного прийняття його батьком ОСОБА_4 спадкової маси за фактом спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а в подальшому відмовила у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 0520680200:01:001:0767, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (СТ «Черешня», 14), а саме Державного акту від 29.12.2012 серії ЯЛ № 257746.
Після відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії позивач звернувся із відповідною заявою до Сокирянського районного суду Чернівецької області. 02.08.2023 Сокирянський районний суд Чернівецької області рішенням по справі № 722/1033/23 задовольнив заяву ОСОБА_1 та встановив факт постійного проживання ОСОБА_4 з його матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі на день смерті ОСОБА_3 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження факту прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , а тому позивач має право на спадщину в порядку спадкової трансмісії.
20.01.2023 позивачу стало відомо про наявність рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.07.2022 по справі № 128/2366/21 щодо відмови відповідачці ОСОБА_2 у задоволенні її позову до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, з якого позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 мала наміром в неправомірний спосіб позбавити позивача його частки в спадщині, яка належала його батьку після смерті бабусі позивача. 
З даної справи № 128/2366/21 позивачу також стало відомо, що ОСОБА_2 28.10.2016 уклала з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу спадкової квартири. 
Позивач вважає, що доцільним та справедливим буде стягнути з відповідачки ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки в спадщині, а саме, грошової суми, яка є еквівалентом 7 500 доларів США, на захист порушених спадкових прав на квартиру, та визнати за ним право власності на відповідну частку вказаної земельної ділянки.
За вказаних обставин, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки в спадщині, отриманої після смерті ОСОБА_3 , а саме, 1/2 від вартості продажу квартири, загальною площею 47, 2 кв.м., житловою площею 29, 8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі, що еквівалентно 7 500 доларів США на дату набрання чинності рішенням суду, а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0, 0415 га, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер: 0520680200:01:001:0767, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (СТ «Черешня», 14), в порядку спадкування.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.07.2025 дану цивільну справу прийнято до провадження судді Васильєвої Т.Ю. та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 18.12.2025закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання учасники справи не з`явились.
Представник позивача, адвокат Радченко С.М., подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Також зазначив про надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, після завершення розгляду справи, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно, хоча вважається належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Суханова Т.О. до суду не з`явилася, хоча вважається належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи за адресою проведення нотаріальної діяльності. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило..
Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 в м. Вінниця, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 31.05.1967, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00039440334 від 27.04.2023, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 24.06.2000, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Селезньовою Г.В., яким на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме, заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона матиме право порівну дітям: дочці – ОСОБА_5 та сину – ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в м. Вінниця, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , та його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_11 .
10.11.1999 було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , актовий запис № 152, згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу.
18.05.2023 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_12 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 .
Згідно копії заяви, 11.05.2016 ОСОБА_5 подала голові ОСТ «Барський масив» Белецькій Л.А. заяву, якою просила прийняти в члени СТ «Черешня» 14 ОСТ «Барський масив» її брата ОСОБА_4 після смерті їх матері, яка була членом даного товариства. Вона не заперечує проти того, щоб її брат ОСОБА_4 був власником СТ «Черешня» 14 (а.с. 26).
Відповідно до протоколу зборів ОСТ «Барський масив» від 11.05.2016, було прийнято рішення прийняти в члени СТ «Черешня», 14 ОСТ «Барський масив» ОСОБА_4 . 
Згідно копії членської книжки садовода СТ «Черешня, 14», ОСОБА_4 , 1966 р.н., був членом товариства, за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням № 120 9 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04.07.2016 було надано « ОСОБА_13 » дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 04 га для ведення садівництва в СТ «Черешня», 14 ОСТ «Барський масив» в межах населеного пункту с. Агрономічне, що підтверджується копією даного рішення.
Відповідно до копії розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації від 03.11.2003 № 1627 «Про передачу у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 для ведення садівництва на території Агрономічної сільської ради, за межами населеного пункту», було затверджено технічну документацію по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 в об`єднанні садівників і товариства «Барський масив», в садово-огородньому товаристві «Черешня» на території Агрономічної сільської ради, за межами населеного пункту. Передано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0, 0415 га (кадастровий номер ділянки: 0520680200:01:001:0767) в об`єднанні садівників і товариств «Барський масив» в садово-огородньому товаристві «Черешня» на території Агрономічної сільської ради, за межами населеного пункту і видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку. Розпорядження було видано на підставі технічної документації, витяг з якої було надано на запит адвоката.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0521591812021 від 24.03.2021, земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 0520680200:01:001:0767 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , згідно Державного акту від 29.12.2012 ЯЛ № 257746.
Відповідно до копії свідоцтва на право власності на житло від 27.08.1998, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності ОСОБА_3 . 
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1925 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка, громадянка російської федерації ОСОБА_2 , 1947 р.н. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 47, 2 кв.м., житловою площею 29, 8 кв.м.
Згідно копії договору купівлі-продажу, 28.10.2016 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець передала у власність покупцю (продала), а покупець прийняла у власність (купила) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
14.11.2023 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю та неможливістю подання документу, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно (зазначеного у витягу з ДЗК) – Державного акту від 29.12.2012 ЯЛ № 257746, або належним чином завіреної його архівної копії.
Згідно копії рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.08.2023 в справі № 722/1033/23, з Єдиного ДРСР, судом встановлено, що заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Суханова Тетяна Олександрівна та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, було задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з його матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.07.2022 по справі № 128/2366/21 було відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, на підтвердження чого судом оглянуто матеріали цивільної справи № 128/2366/21. Зазначеним рішенням встановлено, що «24.06.2000 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла порівну своїм дітям: дочці – ОСОБА_5 ( позивачу у справі) та сину – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та за життя не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину на відповідне спадкове майно за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 . Вказаний заповіт посвідчений 24 червня 2000 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Селезньовою Г.В. та зареєстровано в реєстрі за №1976, що підтверджується копією вказаного заповіту та є на даний час чинним.
В свою чергу, син ОСОБА_4 та онук ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька за законом, шляхом подання відповідної заяви приватному нотаріусу Сухановій Т.О. , а тому згідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України він має частку у спадковій масі на спадкове майно за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 ( спадкова трансмісія).
Водночас, позивач просить визнати за нею права власності на цілу земельну ділянку в порядку спадкування за законом, що суперечить положенням ч.ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України та ч.1 ст. 1276 ЦК України, а тому в задоволені позову слід відмовити за безпідставністю». 
Дане рішення набрало законної сили та позивачем не оскаржувалось.
Та згідно наданих на виконання ухвали суду копій спадкових справ:
№ 13/2016, відкритої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті батька, є позивач, та йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку в зв`язку з відсутністю оригіналу державного акту на землю, зазначеного у витягу з ДЗК;
№ 12/2016, відкритої після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої після смерті брата, батька позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті їхньої матері звернулася відповідачка та отримала свідоцтво про право на спадщину на всю квартиру, за адресою АДРЕСА_1 , хоча заповіт було складено на двох спадкоємців.
Отже, суд вважає встановленим, що батько позивача за життя належним чином прийняв спадщину після смерті матері, так як постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини, та не отримав правовстановлюючих документів на спадщину. Однак частина спадкового майна вже після його смерті, тобто після прийняття спадщини позивачем після смерті батька, була відчужена поза його волею відповідачкою (квартира за адресою:  АДРЕСА_1 ), а спадкові права на іншу частину спадкового майна, а саме, спірну земельну ділянку, не можуть бути оформлені через нотаріальну контору, згідно постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Положеннями ст. 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку.
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі N 916/1415/19.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Обґрунтовуючи позов тим, що відповідачкою було порушено право батька позивача на частку в спадковій квартирі тим, що нею було отримано свідоцтво про право на спадщину на цю квартиру в цілому, позивач вважає, що порушеному праву відповідає стягнення з відповідачки половини вартості такої квартири, яка визначена позивачем в позовній заяві.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи, чи є така вимога належним способом захисту прав позивача, на захист яких він звернувся до суду, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала висновки, відповідно до яких, у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 148).
Так, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2023, справа № 759/8653/17, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає у нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України. За таких обставин, суд визнав, що позивачі як спадкоємці власника спадкового майна мають право на витребування спірного майна в особи, за якою зареєстровано право власності на майно, на підставі статті 388 ЦК України, і це не призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 757/26182/14-ц (провадження № 61-4958св21).
Враховуючи вищевикладене, за обставин цієї справи вимога про стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частки в спадщині, а саме, 1/2 від вартості продажу квартири, загальною площею 47, 2 кв.м., житловою площею 29, 8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , в сумі, що еквівалентно 7 500 доларів США на дату набрання чинності рішенням суду,є неефективною для захисту порушених спадкових прав позивача в спірних правовідносинах, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає, а вимоги про витербування відповідної частки в спадковому майні із залученням до участі в справі особи, за якою зареєстровано право власності на спірну квартиру, позивачем не заявлялось.
Водночас, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, який спадщину прийняв належним чином та претендує на оформлення спадкових прав. Позивач звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, шо посвідчують право власності на земельну ділянку, що є предметом спору, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька в нотаріальній конторі та оформити свої спадкові права, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Т.О.
Так, згідно ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 357 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача як спадкоємця свого батька ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті їх з відповідачкою ОСОБА_2 матері, ОСОБА_3 , а тому таке спадкове майно належить їм з відповідачкою на праві спільної часткової власності в рівних частках. Тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання за позивачем права власності на 1/2 частки земельної ділянки підлягає до задоволення шляхом визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 права на 1/2 частку в праві спільної часткової власності на спірну земельну ділянку, що відповідає правовому режиму належності майна на праві спільної часткової власності, згідно ст.ст. 356, 357 ЦК України.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, в розмірі 358, 48 грн (1 % від вартості визначеної позивачем вартості 1/2 частки спірної земельної ділянки).
З огляду на заяву представника позивача, надану суду в заяві про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, та не відкликану до завершення розгляду справи, про надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, після завершення розгляду справи, суд не вирішує даним рішенням розподіл судових витрат на професійну правничу допомогуміж сторонами.
Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 356, 357, 1216 - 1218, 1223, 1235 - 1236, 1268 ЦК України, ст.ст. 19, 206, 211, 247, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати заОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,право на:
- 1/2 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер 0520680200:01:001:0767, що зареєстрована за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якої за життя прийняв її син, ОСОБА_4 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судові витрати зі сплати судового збору в сумі 358, 48 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач:ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Третя особа: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Суханова Тетяна Олександрівна, місцезнаходження: вул. Архітектора Артинова, буд. 22/1, м. Вінниця, Вінницька область, 21050.
Повний текст рішення складено 04.05.2026.

Суддя: