ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

11 травня 2026 року	Справа №160/4232/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2026 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, з урахуванням уточненої позовної заяви від 04 березня 2026 року, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 наступних періодів роботи:
з 15.11.1999 по 06.06.2003 рік - (2 роки 11 місяців 5 днів) у ТОВ «Інкорпорація»;
з 06.04.2012 по 14.06.2017 рік - (5 років 2 місяці 9 днів) у ПАТ «Суха Балка»;
з 26.07.1993 по 30.08.1993 рік - (1 місяць 5 днів) та 20.06.2017 по 06.06.2024 рік - (6 років 11 місяців 17 днів) у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», підтверджених виписками про пільговий стаж;
з 06.06.2024 по 30.09.2024 - (3 місяці 27 днів) у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підтвердженого випискою з ПФУ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати вищезазначені періоди до пільгового стажу роботи за Списком №1.
зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 13.03.2024 року із застосуванням: ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» абз.3 ч.1 ст.28 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ст.1 ч.2 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни».
В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому за заявою про призначення пенсії за віком від 19.06.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 13.03.2024 року відповідно до рішення №046150015299 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №8473-5072/В-01/8-0400/25 від 18.02.2025 року позивачеві повідомлено, що страховий стаж зарахований по 17.11.2023, складає 38 років 7 місяців 7 днів, в тому числі стаж за списком №1 - 8 років, військова служба в особливий період - 5 років 10 місяців 22 дні.
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% становить 0,38583.
Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058 виходячи із заробітної плати за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.07.2000 по 30.11.2023.
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить 2,61600.
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки складає 35471,42 грн. (13559,41 грн. х 2.61600).
Загальний розмір пенсії з 01.02.2024 року складає 14387,02 грн., у тому числі:
13685,94 грн. - основний розмір пенсії (35471,42 грн. х 0,38583);
70,83 грн. - доплата за 3 року понаднормативного стажу (2361,00 грн. х 3%):
40,00 грн. - цільова допомога учасникам бойових дій;
590,25 грн. - підвищення учасникам бойових дій (25% від 2361 грн).
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 наступних періодів роботи: з 15.11.1999 по 06.06.2003 рік у ТОВ «Інкорпорація»; з 06.04.2012 по 14.06.2017 року у ПАТ «Суха Балка»; з 26.07.1993 по 30.08.1993 року, 20.06.2017 по 06.06.2024 року у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 06.06.2024 по 30.09.2024 року у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», у зв`язку з чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 року для розгляду адміністративної справи №160/4232/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 року, з урахуванням усунення недоліків позовної заяви, провадження в справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
09.03.2026 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
10.03.2026 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
30.03.2026 року на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертався до органів Пенсійного фонду України, зокрема до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно рішення про відмову в перерахунку пенсії Головним управлінням не приймалось.
ОСОБА_1 вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (справа №160/14446/25), в якому просив суд:
визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо розрахунку пенсії відповідно до рішення від 19.06.2024 року №046150015299 протиправним та скасувати його;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію відповідно до наведеного розрахунку з дня звернення ОСОБА_1 за її призначенням.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 по справі №160/14446/25 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено.
Рішення набрало законної сили 16.02.2026 року згідно постанови Третього апеляційного адміністративного суду.
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 19.06.2024 року № 046150015299 щодо розрахунку та призначення пенсії ОСОБА_1 не визнавалося протиправним та не було скасовано.
Щодо зарахування пільгового стажу, представник відповідача зазначив наступне.
Відповідно до довідки ПАТ "СУХА БАЛКА" підземний стаж роботи складає 5 років 2 місяці 9 днів; довідки ПАТ "ІНКОРПОРАЦІЯ" підземний стаж роботи складає 2 роки 11 місяців 5 днів; довідки ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" підземний стаж роботи складає 7 років 17 днів. 
Згідно виписки ОК-5 відсутні дані про нарахування заробітної плати та інформація про сплату єдиного соціального внеску за весь зазначений період.
На виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 та постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 №794, від 08.06.1998 №832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998-2000 років. 
Починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови №794).
Відповідно до статті 21 Закону №1058 персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Згідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Закону №1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду серед іншого для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до ст 40 Закону 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. 
За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до І липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Таким чином, дії відповідача щодо врахування заробітної плати за період, починаючи з 01.07.2000 року, за даними персоніфікованого обліку є правомірними.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що за заявою про призначення пенсії за віком від 19.06.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 13.03.2024 року відповідно до рішення №046150015299 призначено позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV.
Пенсію ОСОБА_1 обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи із заробітної плати за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.07.2000 по 30.11.2023.
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить 2,61600.
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки складає 35471,42 грн. (13559,41 грн. х 2,61600).
Загальний розмір пенсії ОСОБА_1 складає 14387,02 грн. у тому числі:
13685,94 грн. – основний розмір пенсії (35471,42 грн х 0,38583);
70,83 грн. – доплата за 3 роки понаднормативного стажу (2361,00 грн. х 3%);
40,00 грн. – цільова допомога учасникам бойових дій;
590,25 грн. – підвищення учасникам бойових дій (25% від 2361 грн.).
06.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив повідомити, які показники та періоди стажу враховані при призначенні пільгової пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №8473-5072/В-01/8-0400/25 від 18.02.2025 року позивачеві повідомлено, що страховий стаж зарахований по 17.11.2023, складає 38 років 7 місяців 7 днів, в тому числі стаж за списком №1 - 8 років, військова служба в особливий період - 5 років 10 місяців 22 дні.
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% становить 0,38583.
Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058, виходячи із заробітної плати за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.07.2000 по 30.11.2023.
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить 2,61600.
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки складає 35471,42 грн. (13559,41 грн. х 2.61600).
Загальний розмір пенсії з 01.02.2024 року складає 14387,02 грн., у тому числі:
13685,94 грн. - основний розмір пенсії (35471,42 грн. х 0,38583);
70,83 грн. - доплата за 3 років понаднормативного стажу (2361,00 грн. х 3%):
40,00 грн. - цільова допомога учасникам бойових дій;
590,25 грн. - підвищення учасникам бойових дій (25% від 2361 грн).
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 наступних періодів роботи: з 15.11.1999 по 06.06.2003 рік у ТОВ «Інкорпорація»; з 06.04.2012 по 14.06.2017 року у ПАТ «Суха Балка»; з 26.07.1993 по 30.08.1993 року, 20.06.2017 по 06.06.2024 року у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 06.06.2024 по 30.09.2024 року у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 28 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 1 Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно ст. 8 Закону №345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком №1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (у тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону №345-VI) така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Згідно ч.3 ст.24 Закону №1058-IV за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
У даному випадку позивач фактично не погоджується з розрахунком його пенсії, що здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповідно до рішення від 19.06.2024 року №046150015299.
Позивач вказує, що згідно ст.8 Закону № 345-VI та абз. 3 ч.1 ст. 28 Закону №1058-IV йому має бути надано гарантію щодо розміру пенсії, адже позивач має необхідний стаж на підземних роботах – більше 15 років. 
Крім того, позивач зазначає про необхідність застосування ч.3 ст.24 Закону №1058-IV при обчисленні пенсії.
У свою чергу, як вбачається з розрахунку пенсії позивача, що здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповідно до рішення від 19.06.2024 №046150015299, позивачеві до пільгового стажу роботи за Списком №1 зараховано 14 років 7 місяців 6 днів, а тому в силу положень ч.3 ст.24 Закону №1058-IV при обчисленні пенсії позивачу додатково враховано 14 років страхового стажу (за кожний повний рік стажу роботи за Списком №1).
Також, відповідачем не застосовано гарантію згідно ст.8 Закону № 345-VI та абз. 3 ч.1 ст. 28 Закону №1058-IV через те, що визначений пенсійним органом стаж позивача за Списком №1 складає лише 14 років 7 місяців 6 днів, а отже такий стаж є меншим ніж 15 років.
Під час вирішення спору, суд враховує наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 року в справі №160/14446/25 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026 року в справі №160/14446/25 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Змінено мотивувальну частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 160/14446/25 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції у цій постанові.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 160/14446/25 – залишено без змін.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вже розглядалося питання щодо розрахунку пенсії позивача в рішенні від 19.06.2024 року №046150015299 та позивач вже звертався до суду за захистом своїх прав, 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 року в справі №160/14446/25 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено.
Вказане рішення постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026 року в справі №160/14446/25 залишено без змін.
Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 19.06.2024 року №046150015299 щодо розрахунку та призначення пенсії ОСОБА_1 не визнавалося протиправним та не було скасовано.
З урахування викладеного, саме тому листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №8473-5072/В-01/8-0400/25 від 18.02.2025 року позивачеві повідомлено, що страховий стаж зарахований по 17.11.2023, складає 38 років 7 місяців 7 днів, в тому числі стаж за списком №1 - 8 років, військова служба в особливий період - 5 років 10 місяців 22 дні.
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% становить 0,38583.
Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058 виходячи із заробітної плати за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.07.2000 по 30.11.2023.
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить 2,61600.
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки складає 35471,42 грн. (13559,41 грн. х 2.61600).
Загальний розмір пенсії з 01.02.2024 року складає 14387,02 грн., у тому числі:
13685,94 грн. - основний розмір пенсії (35471,42 грн. х 0,38583);
70,83 грн. - доплата за 3 років понаднормативного стажу (2361,00 грн. х 3%):
40,00 грн. - цільова допомога учасникам бойових дій;
590,25 грн. - підвищення учасникам бойових дій (25% від 2361 грн).
З урахуванням викладеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 правомірно обчислено розмір пенсії позивача.
Згідно форми РС-право від 24.05.2025 року, яка долучена до матеріалів справи, судом вбачається, що ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу за Списком №1 спірні періоди роботи.
Крім того, суд звертає увагу, що з заявою про перерахунок пенсії, яку передбачено Порядком №22-1, позивач до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області не звертався, відповідно нового рішення про відмову в перерахунку пенсії Головним управлінням не приймалося.
Звернення в довільній формі подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відтак без подання відповідної заяви про призначення пенсії не створює обов`язку у відповідача щодо її призначення/перерахунку.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №546/222/17, від 12.09.2019 у справі №158/1226/16-а та від 20.02.2020 у справі №636/863/17.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник