СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа № 306/1560/25
Провадження № 2/306/1049/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2026 року    м. Свалява 

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.
за участю секретаря судового засідання Якубовська С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом представника Свалявської міської ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі поміщена до обласного Притулку для дітей АДРЕСА_1 . Відомості про батька внесені за вказівкою матері відповідно до ст. 135 СК України. Зазначає, що 27.08.2025 року комісією з питань захисту прав дитини, розглянуто матеріали служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, за результатами розгляду названого питання виявлено загрозу життю та здоров`я дитини та складено акт оцінки рівня безпеки дитини, на підставі якого дитину було відібрано від матері та доставлено до педіатричного відділення КНП "Свалявська міська лікарня". Вказує, що Службою у справах дітей було скеровано листа до поліції щодо притягнення матері ОСОБА_1 до відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, також, ОСОБА_1 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за аналогічним правопорушенням і по місцю свого попереднього проживання, а саме 01.05.2024 року справа №202/4309/24, 13.11.2024 року справа №202/13198/24 та 03.12.2024 року справа №202/12946/24. Наказом в.о. начальника ССД дитину ОСОБА_2 взято на облік як дитину, залишену без батьківського піклування. Також повідомляє, що на засідання комісії з питань захисту дитини мати не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена. Вказує, що після відібрання дитини до служби не зверталась, долею дитини чи її місцем перебування не цікавилася. Тому, на думку представника позивача, наведені обставини свідчать про систематичне неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, тому просить суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати аліменти.
Ухвалами Свалявського районного суду Закарпатської області від 08.01.2026 року у задоволенні клопотань ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про залучення їх до даної цивільної справи як заінтересованих осіб відмовлено. (а.с. 79, 81, 83).
Ухвалами Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.04.2026 року у задоволенні клопотань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про залучення їх до даної цивільної справи як заінтересованих осіб відмовлено. (а.с. 131, 133).
Учасники провадження в судове засідання не з`явилися.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник вказала, що з моменту влаштування малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до сім`ї патронатного вихователя, мати жодного разу не з`являлася до служби у справах дітей щодо повернення її дитини, місцем її перебування не цікавилася. (а.с. 96).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. (а.с.86, 91, 94).
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин не подання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
За ст. 8 ЗУ “Про охорону дитинства”, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 3 та ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.01.2020 року, батьками ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №00025158845 від 09.01.2020 року. (а.с. 8,16).
Відповідно до повідомлення №645/0112 від 25.08.2025 року виданого ССД Свалявської міської ради про те, що малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на первинному обліку, як дитина, залишена без батьківського піклування (наказ №101 від 20.08.2025 року). (а.с. 11, 17).
За повідомленням працівників поліції, 19 серпня 2025 року працівниками служби у справах дітей Свалявської міської ради було здійснено виїзд в сім`ю ОСОБА_1 , за адресою місто Свалява, вулиця Верховинська, будинок без номеру (гаражні приміщення, внутрішньо переміщена сім`я), яка має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході обстеження сім`ї, було виявлено загрозу життю та здоров`ю дитини та складено акт оцінки рівня безпеки дитини. Мати дитини ОСОБА_1 поводила себе неадекватно, агресивно. В орендованому сім`єю приміщенні брудно, повна антисанітарія, розкидані брудні речі, відсутня приготована їжа та продукти харчування, засоби гігієни, чистий одяг для дитини. Дитина недоглянута, брудна, одягнена в брудний одяг. На фотографіях, зроблених за місцем проживання дитини та відповідачки під час складання данорго Акту, зафіксовано неналежний санітарний та побутовий стан житла. У приміщенні наявний безлад: речі та одяг розкидані по кімнатах, меблі частково перекинуті та розташовані хаотично. Стіни мають обшарпаний та занедбаний вигляд. У житлі накопичено значну кількість сторонніх речей та хламу. На кухні та в кімнатах видно брудний посуд і сліди тривалого неналежного прибирання. Загальний стан приміщення свідчить про відсутність належних умов для проживання та утримання дитини. Разом з тим, малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зважаючи на вік не зарахована до навчального закладу, не навчається. Листом №636/01-12 від 20.08.2025 року представник ССД Свалявської міської ради звернувся до ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, яким просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. (а.с. 12-15, 18, 20-21, 26-41).
Розпорядженням міського голови м. Свалява №127 від 20.08.2025 року, на підставі вищвказаного Акта проведення оцінки рівня безпеки дитини, було вирішено відібрати від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини, зумовлену проживанням дитини в антисанітарних умовах, відсутністю продуктів харчування та засобів існування. (а.с.19).
Згідно Акту від 20.08.2025 року дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято до Притулку для дітей АДРЕСА_1 , вихователя ОСОБА_8 (а.с. 22, 23).
Згідно довідок від 03.03.2025 року №2111-5003622709 та №2111-5003622698 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. (а.с.24-25).
За приписами ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Правовою підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав є висновок Свалявської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , в якому зазначено, що мати неналежно виконує батьківські обов`язки, не створила належні умови та обставини для проживання дитини, її неадекватна поведінка створюють загрозу життю та здоров`ю її дитині, належним вихованням не займається, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує дитині належного догляду та здобуття освіти, дитина має 8 років і 9 місяців не відвідує навчання взагалі, хоча мала б навчатися в 2-му класі, що є порушенням її права на освіту. Умови проживания сім`ї ОСОБА_1 незадовільні, в кімнаті, де проживала мати з дитиною не прибрано, брудно, розкидані брудні речі, багато поламаних побутових меблів, повна антисанітарія. Матері дитини при прибутті до Свалявської територіальної громали неодноразово було запропоноване місце тимчасового проживання, як внутрішньо переміщеним особам, на яке вона не згодилася. Громадянці ОСОБА_1 було роз`яснено про необхіність залучення її доньки го навчання, надано інформацію та консультації щодо наявних навчальних закладів в нашій громаді, також роз`яснено про необхідність звернення до інклюзивно ресурсного центру Свалявської міської ради, з метою визначення рівня підтримки дитини, проте мати дитини не виконала рекомендації служби у справах дітей. Тому, в інтересах дитини орган опіки та піклування Свалявської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , фактичне місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи АДРЕСА_3 , та яка фактично проживає в АДРЕСА_4 , будинок без номеру, відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6).
Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, не забезпечує належних умов для її проживання, фізичного та духовного розвитку, не піклується про стан здоров`я дитини, її навчання та виховання, не проявляє інтересу до її життя та подальшої долі.
Суд також враховує, що після відібрання дитини відповідачка не вживала заходів для усунення обставин, які становили загрозу життю та здоров`ю дитини, не зверталася до служби у справах дітей щодо її повернення та фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 164 СК України підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щодо вимоги про стягнення аліментів суд зазначає таке.
За приписами ч. 2 та 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Згідно з нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За ст. 8 ЗУ “Про охорону дитинства”, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Зважаючи на вищевикладене, виходячи з принципів розумності та справедливості розмір аліментів необхідно встановити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на відкритий на ім`я дитини рахунок в установі банку, на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України – судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 18, 76, 81, 133, 134, 141, 200, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 166 Сімейного кодексу України, ЗУ “Про охорону дитинства”, Конвенцією ООН про права дитини, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника Свалявської міської ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів — задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровану в АДРЕСА_2 , місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи у АДРЕСА_3 , фактично проживаючу в АДРЕСА_4 , будинок без номеру, батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи у АДРЕСА_3 , фактично проживаючої в АДРЕСА_4 , будинок без номеру, аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, на відкритий на ім`я дитини рахунок в установі банку.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи у АДРЕСА_3 , фактично проживаючої в АДРЕСА_4 , будинок без номеру – 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 коп. судового збору на користь держави (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача UA 908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ   П.І.Уліганинець
01.05.2026 року.