Суддя Черняк В. Г. 

Справа № 644/3286/26 
Провадження № 2/644/3287/26 
16.06.2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року        м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Черняка В. Г.,
за участю:
секретаря судових засідань –Черняк Ю.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
у с т а н о в и в :
Позивач ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.08.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» був укладений кредитний договір № 49615481, згідно з умовами якого відповідач отримав 7800 грн. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму, але відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору у зв`язку з чим станом на 12.08.2025 р., утворилась заборгованість у розмірі 40817,39 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 7800 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків – 29117,39 грн.; прострочена заборгованість за штрафами – 3900 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 08.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання по справі.
01.06.2026 року представником відповідача – адвокатом Іванченко А.В. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про споживчий кредит № 49615481 від 18.08.2024 року залишити без задоволення; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер Фінанс» понесені під час розгляду даної цивільної справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. 00 коп. Зазначає, що у листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Господарський суд Харківської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. До заяви було долучено конкретизований список кредиторів, документи, що підтверджують заборгованість, в тому числі до заяви долучено Договір про споживчий кредит № 49615481 від 18.08.2024 року на загальну суму 49 358,40 грн. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.12.2024 року у справі № 922/4047/24 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Цією ж ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.04.2025 року у справі № 922/4047/24, за результатом проведення попереднього засідання, до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 включено визнані судом вимоги, а саме: - ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» (код ЄДРПОУ: 43561909) за Договором про споживчий кредит № 49615481 від 18.08.2024 року на загальну суму 49 358,40 грн (з якої основний борг – 7800,00 грн, відсотки – 41 558,40 грн). 22 липня 2025 року Господарським судом Харківської області була постановлена ухвала по справі № 922/4047/24, якою було затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , що був схвалений Протоколом № 1 зборів кредиторів від 16.05.2025 року. Вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс не були включені до вимог, що погашаються за Планом реструктуризації, затвердженого ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № 922/4047/24 від 22.07.2025 року, а тому погашенню не підлягали, а підлягали - прощенню (списанню). Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.09.2025 року по справі № 922/4047/24 вирішено вважати погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, у тому числі: ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» (код ЄДРПОУ: 43561909) за договором про споживчий кредит № 49615481 від 18.08.2024 року на загальну суму 49 358,40 грн (з якої основний борг – 7800,00 грн, відсотки – 41 558,40 грн), провадження у справі закрито. За результатами розгляду справи про неплатоспроможність боржника, у ОСОБА_1 відсутній обов`язок щодо сплати оспорюваної заборгованості, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Іванченко А.В. у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 18 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 49615481, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 7 800 грн. строком на 360 днів, дата повернення кредиту 13.08.2025 року (п.п.1.2, 1.3, 1.4 Договору). 
Укладений між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 договір № 49615481 від 18 серпня 2024 року та графік платежів було підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором a29dwmix.
Відповідно до п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 547.5 відсотків річних.
Пільгова процентна ставка за користування кредитом становить 1.26 відсотків в день (п.1.5.1 Договору).
Комісія за наданням кредиту –00 грн. 00 коп. (п. 1.5.2 Договору).
У разі прострочення строку повернення кредиту, передбаченого п.1.4 Договору на 10 календарних днів, позичальник зобов`язується сплатити на користь кредитодавця штрафні санкції у розмірі 40% від суми отриманого кредиту (п.4.6.1 Договору).
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківську платіжну картку позичальника. 
Відповідно до умов Договору, «ФК «Тайгер-Фінанс» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 7 800 грн., що підтверджується повідомленням платіжного провайдера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №3904-1458477473-19122025 від 19.12.2025.
Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заявки про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження a29dwmix, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 7 800 грн.

З наданого позивачем розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 49615481 від 18 серпня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 40817,39 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 7800 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків – 29117,39 грн.; прострочена заборгованість за штрафами – 3900 грн. 
Щодо погашення заборгованості за кредитним договором позивачем направлено відповідачу претензію за вих. №23919640/341 від 07.01.2026 року.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Правилами ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Правилами ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами 1 та 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Вимогами ст. 639ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.
У договорі № 49615481 від 18 серпня 2024 року, укладеним між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 , визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші.
Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» перед відповідачем виконав, перерахував відповідачу обумовлені кредитним договором кошти.
Отже, позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором № 49615481 від 18 серпня 2024 року.
Однак, ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.12.2024 року у справі № 922/4047/24 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторії на задоволення вимог кредиторів.
23 грудня 2024 року на офіційному веб-сайті Верховного Суду оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (номер публікації: 74924). Надано строк для подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі неплатоспроможності боржника.
Кредиторські вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» на підставі Договору про споживчий кредит № 49615481 від 18.08.2024 року не були заявлені у встановлений законом строк до Господарського суду Харківської області у межах справи № 922/4047/24.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.04.2025 року у справі № 922/4047/24, за результатом проведення попереднього засідання, вимоги кредиторів, заявлені після спливу строку, встановленого ч.1 ст.45 Кодексу України процедур банкрутства, розглядаються судом у порядку черговості їх отримання та задовольняються в порядку черговості.
Ухвалою Господарського суду Харківської області 22 липня 2025 року була постановлена ухвала по справі № 922/4047/24, якою було затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , що був схвалений Протоколом № 1 зборів кредиторів від 16.05.2025 року. Вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс не були включені до вимог, що погашаються за Планом реструктуризації, затвердженого ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № 922/4047/24 від 22.07.2025 року.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.09.2025 року по справі № 922/4047/24 було затверджено звіт боржника ОСОБА_1 про виконання плану реструктуризації боргів. Звільнено боржника - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від боргів, окрім боргів за вимогами, передбачених ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Крім того, цією ж ухвалою Господарського суду Харківської області вирішено вважати погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, у тому числі: ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» (код ЄДРПОУ: 43561909) за договором про споживчий кредит № 49615481 від 18.08.2024 року на загальну суму 49 358,40 грн (з якої основний борг – 7800,00 грн, відсотки – 41 558,40 грн). Провадження у справі - закрито. 
Ухвала Господарського суду Харківської області від 04.09.2025 року у справі № 922/4047/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 набрала законної сили 04.09.2025 року.
Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Відповідно до ч. 4 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, вважаються погашеними, у тому числі вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» на підставі Договору про споживчий кредит № 49615481 від 18.08.2024 року. Заборгованість за Договором про споживчий кредит № 49615481 від 18.08.2024 року виникла до відкриття провадження у справі № 922/4047/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , а отже ухвала Господарського суду Харківської області від 04.09.2025 року за результатами розгляду справи про неплатоспроможність поширюється на оспорювану заборгованість за позовною заявою ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У зв`язку з чим у ОСОБА_1 відсутній обов`язок щодо сплати оспорюваної заборгованості, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у відзиві просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер Фінанс» на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. 00 коп.
У відповідності до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та частин 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, відповідачем надано копію договору про надання правничої допомоги від 13.09.2025 року, копію додаткової угоди № 3 від 12.05.2026 року, акт приймання-передачі юридичних послуг (правничої допомоги) у справі №644/3286/26. Також до матеріалів справи долучено копію ордеру на надання правничої допомоги адвокатом Іванченко А.В.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються – у разі відмови в позові – на позивача.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн., що відповідає співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.
Оскільки вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.2,12,13,81, 89, 247, 258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 617, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1077, 1084 ЦК України, суд –

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» (ЄДРПОУ 43561909, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль Стоцького, 1, корпус 28, МФО 300335);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Черняк В.Г.