Справа № 444/5344/25 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л. 
Провадження № 33/811/642/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору в дохід держави.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 22.11.2025 року о 15:43 год. в м. Жовква, вул. Рутковича, 5, Львівський район, Львівська область, керував транспортним засобом Рено Лагуна НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суддя першої інстанції не дав оцінки доказам в справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття справедливого рішення.
Звертає увагу на те, що 22 листопада 2025 року ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, лікар ствердила, що результат для неї сумнівний, оскільки швидкісний тест не показав ознак наркотичного сп`яніння, тому лікар 22 листопада 2025 року не видала висновку.
Крім цього звертає увагу на те, що 22 листопада 2025 року не був відсторонений від керування транспортним засобом.
Зазначає, що лише 25 грудня 2025 року працівники поліції зупинили ОСОБА_1 у м. Жовква, ніби-то за те, що порушив ПДР, хоча жодної постанови відносно останнього так і не склали. Після цього повідомили, що працівникам поліції надійшов висновок, що при керування транспортним засобом ще 22 листопада 2025 року перебував в стані наркотичного сп`яніння, за що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що даний протокол складали і з таким ознайомлювали в лісовій посадці біля м. Жовква, однак не у м. Жовква по вул. Вокзальне, як це вказано у протоколі.

Звертає увагу на те, що до 25 грудня 2025 року працівники поліції для складання протоколу не викликали, з поліції не телефонували.
Акцентує увагу на тому, що лише 25 грудня 2025 року, тобто більше ніж через місяць від моменту зупинки транспортного засобу, відносно ОСОБА_1 працівники поліції вирішили скласти протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що на відеозаписі лікар на запитання працівника поліції, чому не може надати висновок щодо результатів медичного огляду, відповіла, що тест ( результат) сумнівний, а тому не готова надати висновок медичного огляду.
Крім цього вказує на те, що за відсутності позитивного результату на наркотичне сп`яніння за допомогою швидкісного тесту були відсутні підстави для подальшого проведення підтверджуючого дослідження, оскільки таке згідно Інструкції проводиться лише у разі позитивного результату за допомогою швидкісного тесту.
Щодо висновку медичного огляду апелянт зазначає, що з даним висновком не був ознайомлений та огляд на стан наркотичного сп`яніння було проведено не лікарем, а медичною сестрою, що суперечить п. 6 розділу І, п. 3 розділу ІІІ Інструкції.
Зазначає, що відеозапис є неповним, носить фрагментний характер, є розрив у відеозаписах.
Вказує, що в ОСОБА_1 не було відібрано не менше 80 мл. сечі в другий набір ємності, оскільки в другий набір ємності сеча не відбиралася взагалі, крім того кров взагалі не відбиралася, що чітко вбачається із відеозаписів.
У судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Козакевич Р.В. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду. 
Водночас, захисник – адвокат Козакевич Р.В. подав заяву про розгляд справи без участі останнього та ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаних осіб в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
- протоколом ЕПР1 № 550217 від 25.12.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 22.11.2025 року о 15:43 год. в м. Жовква, вул. Рутковича, 5, Львівський район, Львівська область, керував транспортним засобом Рено Лагуна НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 22.11.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння;
- направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 22.11.2025 року;
- відеозаписом події на диску.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах провадження, апеляційний суд вважає, що вони в своїй сукупності відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.
Вказані зібрані докази по справі є належними та допустимими, взаємоузгоджуються між собою, та повністю відповідають встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції дійсним фактичним обставинам справи. Сумніви щодо належності, достовірності та допустимості вказаних доказів у апеляційного суду відсутні.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зазначені на долучених до матеріалів провадження відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення, висновку щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 та у рапорті працівника поліції інформації спростовує твердження апелянта про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи захисника про те, що 22 листопада 2025 року ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, лікар ствердила, що результат для неї сумнівний, оскільки швидкісний тест не показав ознак наркотичного сп`яніння, тому лікар 22 листопада 2025 року не видала висновку, є необґрунтованими.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вбачається, що огляд у закладах охорони здоров`я для виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів), метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду, у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторних досліджень встановлюється діагноз, який також вноситься до акту медичного огляду.
Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я потребує значного часу, тому що відповідно до вимог нормативно-правових актів заклад охорони здоров`я повинен провести хіміко-токсикологічне дослідження зразків біоматеріалів. Тільки після отримання цих досліджень лікар-нарколог складає остаточний висновок та направляє його, у даному випадку, до ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській обл., посадові особи якого складають протокол про адміністративне правопорушення та направляють його до суду. Вказані процесуальні дії потребують значного часу, вони виконувалися в межах розумних строків, апеляційний суд не вбачає порушення вимог ст. 254 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є непереконливими.
Крім того, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник звертались зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо неналежного проведення огляду особи, яка притягається до адміністративного правопорушення, на стан наркотичного сп`яніння чи неналежного заповнення медичних документів. 
Стосовно доводів апеляційної скарги сторони захисту про складення протоколу від 25.12.2025, тобто з порушенням порядку, встановленого законом, а саме поза межами строку для складання такого протоколу, то суд апеляційної інстанції розцінює ці доводи, як такі, що ґрунтуються на власному, помилковому тлумаченні положень процесуального закону.
Так, складення протоколу з порушенням процесуальних строків само по собі не може виключати склад адміністративного правопорушення, а стосується питання його допустимості, як доказу, тобто оформлення протоколу (збирання доказу) відповідно до встановленого законом порядку.
Натомість апеляційний суд зауважує, що у даному конкретному випадку протокол про адміністративне правопорушення було складено за результатами отриманого медичного висновку КНП «ЛОР ЛОМЦП та ТУ» від 29.11.2025 року.
Згідно рапорту інспектора СРПП ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Ростислава Пелипа, який адресований начальнику ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області підполковнику поліції Денису Гайду, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відсутній за адресою своєї реєстрації, а саме в АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим просить продовжити термін розгляду матеріалів ЄО №15097 від 22.11.2025 року для всебічного розгляду та прийняття законного рішення.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За змістом положень ст. 254 КУпАП, строк для складання адміністративного протоколу починає свій відлік після того, як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.
Отже, наведене дає підстави вважати, що лише після отримання зазначеного висновку, а також встановлення місця перебування ОСОБА_1 , у працівників поліції з`явилися достатні правові та фактичні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, складання протоколу 25.12.2025 відбулося після виконання необхідних процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, що свідчить про дотримання вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, та не порушує прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.
З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя   М.Ф. Романюк