Справа № 489/8969/25 
Номер провадження 2/489/400/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

09 червня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), Територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради (далі-відповідач 2) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини
встановив
Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, яка була рідною бабусею по батьковій лінії позивача. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із 1/16 частки домоволодіння АДРЕСА_1 . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 березня 2015 року, ОСОБА_3 належить на праві власності 1/16 частка домоволодіння АДРЕСА_1 з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами. У вересні 2025 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хоменко Ольги Олегівни Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області для оформлення заяви про прийняття спадщини та заведення спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі позивачки – ОСОБА_3 . На момент смерті спадкодавиці, остання з 2010 року постійно проживала однією сім`єю разом з позивачкою, відповідачем - ОСОБА_2 та невісткою у АДРЕСА_1 . 
У жовтні 2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Хоменко О.О. Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області і 20 жовтня 2025 року нотаріус видала позивачці Роз`яснення за №122/01-16 із якого вбачається, що після перевірки в Реєстрі територіальної громади міста Миколаєва щодо реєстрації спадкодавця на момент смерті з`ясувалося, що її бабуся – ОСОБА_3 на день її смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 і тому не вибачається можливим заведення спадкової справи після смерті її бабусі, оскільки позивачем пропущено встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк для прийняття спадщини, а саме: не подано вчасно заяву про прийняття спадщини, яка передбачена ст.1269 ЦК України, а також не пред`явлені докази про постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Метою встановлення факту постійного проживання позивачки зі спадкодавицею ОСОБА_3 є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна за заповітом, отже такий факт породжує юридичні наслідки.
З цих підстав позивач просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Позивач та її представник в судовому засіданні 18.03.2026 позов підтримали та просили його задовольнити.
Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив суд розглядати справу без його участі, надав суду заяву про визнання позову.
Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за відсутності їх представника. 
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Позивач є рідною онукою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 29.08.2025 щодо ОСОБА_4 .
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкова справа після її смерті не заводилася (відповідь приватного нотаріуса від 28.11.2025).
За життя ОСОБА_3 складено заповіт, який зареєстрований в реєстрі за №2-187, яким вона заповіла належну їй на праві власності 1/16 частку домоволодіння АДРЕСА_3 з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами своїй онучці - ОСОБА_1 . Все інше майно, що на день смерті належатиме їй та на яке вона за законом матиме право - заповіла своєму синові ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 01.10.2025. Після його смерті заведена спадкова справа№71035799. З заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася ОСОБА_6 . Постановою №123/02-31 від 21.04.2026 останній відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як вона у встановлений Законом строк спадщину не прийняла, оскільки не подала заяву про прийняття спадщини у 6-місячний строк, проживала разом з померлим на день смерті, з її слів, проте документально підтвердити цей факт не може. 
ОСОБА_3 належить 1/16 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.03.2015 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.03.2015.
Як слідує з матеріалів справи, 21.10.2025 приватний нотаріус Ольга Хоменко надала позивачу роз`яснення, що у зв`язку з тим, що вона не подала документів, що підтверджують постійне місце проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та в установлений строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач необхідно звернутися з відповідним позовом до суду.
Відповідно до Акту про проживання особи не за місцем реєстрації від 10.10.2025 , посвідченого Директором ТОВ КК "Південна", ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 склали цей акт про те, що ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 фактично проживала однією сім`єю разом та вели спільне господарство з невісткою - ОСОБА_10 та онуками: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2010 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 . 
Відповідач ОСОБА_2 , який є рідним братом ОСОБА_1 в своїй заяві від 04.12.2025 підтвердив, що їх бабуся по батьковій лінії дійсно з 2010 рокі і по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала з ним, його сестрою (позивачем) і їх мамою за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно з листом Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 28.10.2025 станом на 27.10.2025 у період з 11.05.2017 по теперішній час за адресою: АДРЕСА_4 зареєстроване місце проживання 7 осіб: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 . 
Відповідно до ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України) .
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (стаття 1223 ЦК України) .
Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 227/3750/19 від 22.09.2021 зазначено, що статтями 1268 та 1269ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. 
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц від 14.04.2021 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.04.2023 у справі № 204/1052/20 відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Факт проживання позивача разом з спадкодавцем на момент смерті останньої підтверджується показами, допитаних в судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .
Позивач просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, але встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини і встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини регулюються різними нормами ЦК України та не є тотожними поняттями.
Суд приходить до висновку, що підлягає встановленню факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Суд враховує, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідно позивачу для можливості реалізації його спадкових прав.
Проте, суд вважає, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем не менш як 5 років (як того просить позивач) немає значення для правильного вирішення справи, адже для захисту прав ОСОБА_1 достатнім є встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем саме на день смерті останнього, як того вимагають норми закону, зазначені вище. 
Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково.
На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 2-18, 263-265, 268 ЦПК України, суд
вирішив
Позов задовольнити частково.
Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .
Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 .
Відповідач 2 : Територіальна громада м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, адреса: 54005, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення складено 09.06.2026. 

Суддя В. В. Кокорєв