Справа № 206/1490/25
Провадження № 1-кп/206/161/26

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 м. Дніпро
Самарський районний суд міста Дніпра у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 
при секретарі ОСОБА_4 
участю:
прокурора ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 
захисника ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №12024043010000153 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 113 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні колегії суддів Самарського районного суду міста Дніпра знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12024043010000153 від 10.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 113 КК України.
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 24.03.2025 року зазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 113 КК України, призначено у підготовче судове засідання.
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 25.03.2025 року у зазначеному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 113 КК України, призначено розгляд у відкритому судовому засіданні.
Прокурором подано письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке мотивовано наступним.
Самарським районним судом міста Дніпра розглядається обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 113 КК України у формі звернення прокурора до суду із обвинувальним актом.
Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 12 години 10 хвилин 06.08.2024 р. надав представнику іноземної держави – РФ допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, а саме: перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням свого особистого мобільного телефону марки «Samsung», у інтернет-месенджері «Telegram» з номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 надіслав представнику РФ - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який використовує номер мобільного зв`язку НОМЕР_2 , відео на якому зафіксоване місце розташування підрозділу сил протиповітряної оборони, а саме: радіотехнічної системи для виявлення повітряних об`єктів, розташованих в районі с. Авіаторське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, у межах території, визначеної географічними координатами – 48.373610,35.066844; 48.374956, 35.073041; 48.369386, 35.075309; 48.368283, 35.068383.
10.08.2024 р., у невстановлений розслідуванням час, однак не пізніше 14 год. 27 хв., ОСОБА_6 у період дії воєнного стану, з метою вчинення диверсії, а саме вчинення з метою ослаблення держави підпалу, вчинив підпал релейної шафи сигнальної установки № 1 Регіональної філії «Придніпровська залізниця», що розташована на ділянці місцевості 194 км перегону станції «Нижньодніпровський вузол» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», чим вчинив пошкодження вказаного об`єкту, який має важливе народногосподарське значення, чим завдав збитки державі в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» у загальній сумі 17, 96 грн.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 2 ст. 111 КК України.
Умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у вчиненні з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення, вчиненого в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 2 ст. 113 КК України.
Обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження, які в своїй сукупності доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України: протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.09.2024; протоколом огляду місця події від 10.08.2024; протоколом обшуку від 26.09.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 26.09.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 07.03.2026 ; відповіддю оперативного підрозділу на доручення слідчого (вх. №55/8-6189 від 05.09.2024); відповіддю оперативного підрозділу на доручення слідчого (вх. №55/8-6478 від 17.09.2024); листом військової частини НОМЕР_3 за обл. №177/172/1/6210/пс від 07.10.2024; протоколами проведення негласних слідчих ( розшукових дій) ; протоколом проведення слідчого експерименту від 01.11.2024; протоколом огляду від 16.09.2024; листом Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (вх. №55/8-7113 від 22.10.2024); іншими матеріалами досудового розслідування.
12 березня 2024 року ОСОБА_6 , 17.11.1983 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 26 березня 2025 року.
Колегією суддів Самарського районного суду міста Дніпра строк дії запобіжного заходу ОСОБА_6 продовжено до 30 січня 2026 року, а потім і до 12 червня 2026 року.
На даний час ризики, під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.
Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.
Враховуючи становище ОСОБА_6 , інкриміноване йому кримінальне правопорушення, за яке загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі, існує ризик того, що перебуваючи на волі останній може виїхати за межі країни або на тимчасово окуповані території України або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, унеможливить притягнення останнього до встановленої законом кримінальної відповідальності. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні. 
Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_6 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. Крім того враховуючи, що для отримання грошових коштів ОСОБА_6 залучив близьких осіб та осіб із якими підтримує дружні стосунки, останній може здійснювати незаконний вплив на таких осіб (отримання коштів на банківські картки третіх осіб).
вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється. 
Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_6 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що вчинювані останнім дії на шкоду державної безпеки України мали системний характер та корисливий мотив, виключаючи випадковість обставин.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_6 об`єктивно обвинувачується, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків, переховувати від слідства і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
У відповідності до абз. 2 п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.
На думку прокурора, оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку обвинуваченого ОСОБА_6 та відповідно до ст.ст. 183, 194, 314 КПК України, йому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відтак прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 діб, без визначення розміру застави.
У судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримав, вважав, що клопотання є цілком обґрунтованим.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_7 , не заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого.
Колегія суддів, заслухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою, суд бере до уваги, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи інкриміноване йому кримінальне правопорушення, за яке загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Може незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, так як для отримання грошових коштів ОСОБА_6 залучив близьких осіб та осіб із якими підтримує дружні стосунки, на яких може здійснювати незаконний вплив. Може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як вчинювані останнім дії на шкоду державної безпеки України мали системний характер та корисливий мотив, виключаючи випадковість обставин. Вказані обставини у сукупності дають підстави вважати про наявність існування ризиків у обвинуваченого, передбачених ст. 177 КПК України.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
У відповідності до абз. 2 п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.
Вирішуючи, питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, особу обвинуваченого, вік, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.
Судом не встановлено даних про зменшення ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід подовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 31 липня 2026 року включно без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 331, 372, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 31 липня 2026 року включно без визначення розміру застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст ухвали проголошено 02 червня 2026 року о 15-00 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1 
Судді: ОСОБА_2 
ОСОБА_3